Dieva esamība

Dieva esamība ir tēma reliģijas filozofijā un teoloģijā.Racionālisms teismā citējot Kventinu Smitu: "Dievs nav 'miris' akadēmijā; viņš atgriezās pie dzīvības 1960. gadu beigās". Viņi norāda uz "pāreju no naidīguma pret teismu Pola Edvardsa Filozofijas enciklopēdijā (1967) uz simpātijām pret teismu jaunākajā Routledge Filozofijas enciklopēdijā. Plašs argumentu klāsts par un pret Dieva esamību var tikt klasificēts kā loģisks, empīrisks, metafizisks, subjektīvs vai zinātnisks. Filosofiskos terminos Dieva esamības jautājums ietver epistemoloģija (zināšanu dabu un apjomu) un ontoloģija (būtības vai eksistences dabu) un vērtību teorija (jo daži Dieva definīcijas ietver "nevainojamību").

Rietumu filozofijas tradīcija par Dieva esamību sākās ar Platonu un Aristoteli, kuri izvirzīja argumentus par būtni, kas atbildīga par visuma veidošanu, ko sauc par demiurge vai nepārvietojamo pārvietotāju, kas mūsdienās tiktu klasificēts kā kosmoloģiskie argumenti. Citi argumenti par Dieva esamību tika izvirzīti Sv. Anselmu, kurš formulēja pirmo ontoloģisko argumentu; Akvīnas Toms, kurš izteica savu versiju par kosmoloģisko argumentu (pirmais veids); Renē Dekarts, kurš apgalvoja, ka labvēlīga Dieva esamība ir loģiski nepieciešama lai sensori dati būtu jēgpilni. Džons Kalvins apgalvoja par sensus divinitatis, kas katram cilvēkam dod zināšanas par Dieva esamību. Islāma filozofi, kuri izstrādāja argumentus par Dieva esamību, ir Averroess, kurš izvirzīja argumentus, kas ietekmēti no Aristoteļa nepārvietotā pārvietotāja koncepcijas; Gazālī un Kindī, kuri izvirzīja Kalam kosmoloģisko argumentu; Avičenna, kurš izvirzīja Patiesā pierādījuma; un Fārābī, kurš veica neoplatoniskus argumentus.

Filosofijā, un konkrēti reliģijas filozofijā, ateisms attiecas uz propozīciju, ka Dievs nepastāv. Dažas reliģijas, piemēram, Džainisms, noraida radītāja dieva iespēju. Filozofi, kuri ir snieguši argumentus pret Dieva esamību, ietver Deivids Hjūms, Ludvigs Feurbahs un Bertands Rasels.

Teisms, proposīcija, ka Dievs pastāv, ir dominējošais uzskats starp reliģijas filozofiem. 2020. gada PhilPapers aptaujā 69.50% reliģijas filozofu norādīja, ka viņi pieņem vai ir nosliece uz teismu, kamēr 19.86% norādīja, ka viņi pieņem vai ir nosliece uz ateismu. Izcilie mūsdienu reliģijas filozofi, kuri aizstāvējuši teismu, ietver Alvins Plantinga, Jujins Nagasava, Džons Hiks, Rišards Svīnbērns, un Viljams Leins Kraigs.

 Dzīvības rašanās 
Jautājums par Dieva eksistenci ir saistīts ar jautājumu par dzīvības izcelšanos uz Zemes. Ja, piemēram, pieņem, ka dzīvība radusies no dažādām molekulām un mikroorganismiem, kas kļuvuši arvien sarežģītāki, tad tas ir pretrunā ar to, ka dzīvību radījis dievs, radot uzreiz "gatavus" dzīvniekus un cilvēku.

 Visuma rašanās 
Zinātne apgalvo, ka Visums ir radies Lielajā sprādzienā, kamēr reliģijas apgalvo, ka to ir radījis Dievs (dievi), tā radot kārtējo pretrunu. Daļa ticīgo noliedz Lielo sprādzienu, bet daļa apgalvo, ka to ierosināja Dievs.

 Skatīt arī 
 Dzīvība
 Evolūcijas teorija
 Lielais sprādziens
 Dzīvības izcelšanās

 Atsauces 

Kategorija:Dievi, gari un mītiskas būtnes