Iziešana kosmosā

Iziešana kosmosā ir kosmonauta darbība kosmosā ārpus kosmosa kuģa vai dehermetizētā telpā kosmiskā aparāta iekšienē.

ASV lietotais termins EVA ( "ārpuskuģa aktivitāte") ir plašāks par PSRS/Krievijā izmantoto ( "iziešana atklātā kosmosā"), jo tas neaprobežojas tikai ar cilvēka darbību kosmosā Zemes orbītā, bet arī ar aktivitātēm uz Mēness virsmas ārpus nolaižamā aparāta, un nākotnē — uz citas planētas virsmas. Dažreiz nepieciešamas kosmonautu darbības skafandros kosmosa kuģa vai kosmiskās stacijas iekšienē (vai daļēji iekšienē) dehermetizētā telpā.

Vēsturiski, sakarā ar pirmo kosmosa kuģu atšķirīgām konstrukcijām, amerikāņi un krievi dažādi nosaka ja pārējais viņa ķermenis palika kabīnē. Mūsdienās amerikāņi par iziešanas sākumu uzskata skafandra pārslēgšanu uz autonomo elektrobarošanu, bet beigas — gaisa ieplūšanas sākumu slūžu kamerā.

Iziešana kosmosā tiek veikta, kosmonautam esot skafandrā. Agrākajiem skafandriem gaisu piegādāja no komosa kuģa pa cauruli. Vēlāk gaisa rezerves tika ņemtas līdzi, un no kuģa pa kabeli nodrošināja tikai elektroenerģiju. Mūsdienās skafandri ir pilnībā autonomi. Drošības apsvērumu dēļ ar kosmosa kuģi kosmonautu saista tikai drošības trose vai tiek izmantota īpaša manevrēšanas iekārta, ar kuras palīdzību var atgriezties slūžu kamerā.

 Svarīgākie notikumi 
 Pirmo iziešanu kosmosā veica PSRS kosmonauts Aleksejs Ļeonovs  no kosmosa kuģa Voshod-2.
 Pirmo ASV iziešanu izpildīja Edvards Vaits  no Gemini 4.
 Pirmo iziešanu uz Mēness virsmas veica Nīls Ārmstrongs un Edvīns Oldrins  no Apollo 11 nolaižamā aparāta Eagle.
 Pirmo iziešanu, kad kosmonauts nav saistīts ar trosi, realizēja Brūss Makkendless  no kosmoplāna Challenger misijā STS-41-B.

 Ārējās saites 

Kategorija:Iziešana kosmosā