Dāņu valoda

Dāņu valoda (dansk, izrunā: ) ir ziemeļģermāņu valoda, ko prot 5,6 miljoni cilvēku, Dānijas un Fēru Salu (līdzās fēru valodai) valsts valoda. Līdz 1830. gadam dāņu valoda bija viena no Norvēģijas valsts valodām, un līdz 1944. gadam arī viena no Islandes valsts valodām. Samērā lielas dāņvalodīgo kopienas dzīvo arī Argentīnā, Amerikas Savienotajās Valstīs un Kanādā. Senākie dāņu valodā rakstītie avoti (rūnu raksti) ir datēti no 250. līdz 800. gadam, bet senākie saglabājušies rokraksti ir no 13. gadsimta.

Viens no ievērojamākajiem dāņu valodā rakstošajiem rakstniekiem ir Hanss Kristians Andersens, savukārt Nobela prēmiju literatūrā ir saņēmuši trīs dāņu valodā rakstošie rakstnieki: Karls Gellerups (1917), Henriks Pontopidans (1917) un Johanness Vilhelms Jensens (1944).

 Radniecība 

Dāņu valoda vārdu krājuma un gramatikas ziņā ir tuvu radniecīga angļu un vācu valodai, bet dāņu, zviedru un abas norvēģu valodas (būkmols un jaunnorvēģu valoda) būtībā uzskatāmas par vienas valodas dialektiem. Dāņu valodai vislīdzīgākais ir Norvēģijā izplatītais būkmols, kas dāņu valodas pratējiem saprotama bez grūtībām, taču ar nelielām grūtībām tiem saprotama arī zviedru valoda. Savukārt islandiešu un fēru valoda dāņu valodas pratējiem bez papildu apguves nav saprotamas.

 Gramatika 

 Lietvārdi 

 Dzimte 
Mūsdienu dāņu valodā lietvārdiem ir divas dzimtes: nekatrā (intetkøn) un kopdzimte (fælleskøn). Sākotnēji dāņu valodā bija trīs dzimtes — vīriešu, sieviešu un nekatrā dzimte, taču viduslaikos vīriešu un sieviešu dzimte saplūda, izveidojot kopdzimti. Vārdu dzimte nosakāma pēc vārdam nominatīvā priekšā esošā artikula — „en” (kopdzimtes vārdiem) vai „et” (nekatrās dzimtes vārdiem). Lielākā daļa (aptueni 75%) lietvārdu dāņu valodā pieder kopdzimtei, tostarp gandrīz visi cilvēku, dzīvnieku, ezeru un upju nosaukumi. Par kopdzimtes vārdiem kļūst arī lielākā daļa svešvārdu.

 Noteiktība 
Atšķirībā no latviešu valodas, kur lietvārdu noteiktību izsaka ar īpašības vārdu galotnēm, dāņu valodā lietvārdu noteiktību norāda ar atbilstošo artikulu novietojumu. Vienskaitļa lietvārdus no nenoteiktiem par noteiktiem padara artikulu pievienojot vārda beigās kā piedēkli (piemēram, en dreng ('zēns') — drengen un et tog ('vilciens') — toget). Lietvārdiem, kas beidzas ar neuzsvērtu „e”, noteiktajai formai pievieno tikai „n” vai „t” (piemēram, en uge ('nedēļa') — ugen un et æble — æblet), bet lietvārdiem, kas beidzas ar uzsvērtu „e” pievieno „en” (piemēram, entré ('priekštelpa') — entreen).

 Skaitlis 
 Dzimte  Vienskaitlis  Daudzskaitlis  Nozīme Nenoteiktā forma  Noteiktā forma  Nenoteiktā forma  Noteiktā forma Kopdzimte en drengen bilen kvindeen ske  drengenbilenkvindenskeen  drengebilerkvinderskeer  drengenebilernekvinderneskeernezēns(-i)automašīna(-s)sieviete(s)karote(s) Nekatrā dzimte et fængselet æble et lyn fængsletæbletlynet  fængsleræblerlyn  fængslerneæblernelynenecietums(-i)ābols(-i)zibens(-ņi)

Daudzskaitļa formu dāņu valodā atkarībā no lietvārda darina vienā no 4 veidiem. Aptuveni 60% lietvārdu daudzskaitlī tiek pievienota galotne -er vai -r, ja vārds jau beidzas ar -e (piemēram, en avis ('avīze') — aviser ('avīzes'), bet et løfte ('solījums') — løfter ('solījumi')). Izņēmums ir tie vārdi, kuru beigu -e ir uzsvērts, un tiem kā galotni pievieno -er (piemēram, en idé ('ideja') — ideer ('idejas')), kā arī neliela daļa svešvārdu, kas beidzas ar galotni -um, ko daudzskaitlī aizstāj ar -er (piemēram, et gymnasium ('ģimnāzija'), et museum ('muzejs') un et verbum ('darbības vārds'), kas daudzskaitlī kļūst attiecīgi par gymnasier, museer un verber). Ap 25% galvenokārt vienzilbes lietvārdu daudzskaitlim ir galotne -e (piemēram, et hus ('māja') — et huse ('mājas'). Vēl apmēram 15% lietvārdu daudzskaitļa galotnes nav un daudzskaitļa forma tiek darināta vienkārši noņemot priekšā esošo artikulu (piemēram, en ting ('lieta') — ting ('lietas').

Ir neliela daļa lietvārdu, kam daudzskaitlī saknē notiek patskaņu mija. Daļai no tiem daudzskaitlī netiek pievienota nekāda galotne (piemēram, et barn ('bērns') — børn ('bērni'), bet daļai tiek pievienota galotne -er vai -e (piemēram, en bog ('grāmata') — bøger ('grāmatas') un en far ('tēvs') — fædre ('tēvi')). Visbeidzot ir arī pavisam mazs skaits plaši lietotu lietvārdu, kam daudzskaitļa formas nav, un tā daudzskaitļa izteikšana parasti lieto kādu sinonīmu (piemēram, arbejde ('darbs') — to job ('darbi')).

Dāņu valodā, atšķirībā no latviešu valodas, atsevišķi neizdala vienskaitliniekus un daudzskaitliniekus. Tikpat kā visiem lietvārdiem dāņu valodā ir vienskaitļa forma, tomēr dāņu valodā nošķir saskaitāmos un nesaskaitāmos lietvārdos.

 Vietniekvārdi 
+ Dāņu valodas vietniekvārdi Persona Nominatīvs Atkarīgā forma Atgriezen. vietniekv. Ģenitīvs/piederības vietniekv. 1. pers. vsk. jeg  mig  min/mit  mine 2. pers. vsk. du  dig din/dit  dine Vīr. dzimtes 3. pers. vsk. han  ham sig  hans/sin/sit/sine Siev. dzimtes 3. pers. vsk. hun  hende sig  hendes/sin/sit/sine Kopdzimtes 3. pers. vsk. den  den sig  dens/sin/sit/sine Nek. dzimtes 3. pers. vsk. det  det sig dets/sin/sit/sine 1. pers. dsk. vi  os  os  vores 2. pers. dsk. I  jer  jer  jeres 3. pers. dsk. de  dem  sig  deres
Dāņu valodā vietniekvārdiem (pronomener) var būt līdz trim formām: nominatīvā, ģenitīvā un atkarīgā forma, bet 3. personai ir arī papildu atgriezeniskais vietniekvārds. Vietniekvārda atkarīgo formu lieto aiz prievārdiem un tur, kur latviešu valodā ir akuzatīvs vai datīvs, bet dažām formām ģenitīva vietā lieto lokāmu piederības vietniekvārdu.

Dāņu valodā, tāpat kā latviešu valodā, pastāv 2. personas pieklājības forma, ko vienmēr raksta ar lielo sākumburtu — De, Dem, Deres, lai atšķirtu no 3. personas daudzskaitļa vietniekvārdiem. Mūsdienu dāņu valodā pieklājības formas lieto vai nu lietišķās darīšanās pirmo reizi satiekot nepazīstamus cilvēkus vai arī, lai no uzrunātā distancētos.

 Darbības vārdi 
- nenoteiksme Tagadne Pagātneat værebūterirvarbijaat seredzētserredzsåredzējaat videzinātvedzinavidstezinājaat huskeatcerētieshusker atceras huskede atcerējāsat glemmeaizmirstglemmer aizmirst glemte aizmirsa
Dāņu valodā lielākajai daļai darbības vārdu (verber) ir līdz sešām formām (former) — nenoteiksme (infinitiv), tagadne (præsens), pagātne (præteritum), pagātnes divdabis (præteritum participium), pavēles izteiksme (imperativ) un tagadnes izteiksme (præsens participium). Formas veido atkarībā no darbības vārdu piederības vienai no trim konjugācijām, atsevišķi izdalot modālos darbības vārdus, kas nepieder nevienai konjugācijai.

 Īpašības vārdi 

Dāņu valodā īpašvārdiem (adjektiver), neskaitot salīdzināmās pakāpes, ir trīs formas — nenoteiktā vienskaitļa kopdzimtes forma, nenoteiktā vienskaitļa nekatras dzimtes formas un nenoteiktā abu dzimšu daudzskaitļa forma. Nenoteikto vienskaitļa nekatras dzimtes formu veido pievienojot galotni -t, bet nenoteiktā abu dzimšu daudzskaitļa forma ir vienāda abu dzimšu un skaitļu noteiktajām formām, un to parasti veido pievienojot galotni -e.

 Dāņu alfabēts 

Dāņu alfabētā ir 29 burti. Salīdzinot ar latīņu alfabētu, kura pamatā ir dāņu ortogrāfija, dāņu alfabētā ir trīs papildu burti: Æ, Ø un Å.
AaBbCcDdEeFfGgHhIiJjKkLlMmNnOoPpQqRrSsTtUuVvWwXxYyZzÆæØøÅå

Pirms 1948. gada rakstības reformas dāņu alfabētā bija 28 burti, jo „å” rakstīja kā burtkopu „aa” un tas atradās alfabēta sākumā. Mūsdienās „aa” ir saglabājies vien nedaudzos uzvārdus (jo īpaši tajos, kas beidzas ar -gaard, piemēram, Aagaard (Ogords)) un atsevišķos vietvārdos (piemēram, Aalborg (Olborga)). Burti c, q, w, x un z dāņu valodā sastopami tikai svešvārdos.

 Atsauces 

 Literatūra 


 Ārējās saites