Digrafs

Digrafs (no  (δῐ-) — 'divi' un  (gráfō) — 'rakstu) ir burtu pāris, ar ko apzīmē vienu fonēmu vai fonēmu sekvenci, kas neatbilst šo burtu parastajai skaniskajai vērtībai. Parasti (bet ne vienmēr) tā ir skaņa, ko dotās valodas ortogrāfijā nav iespējams apzīmēt ar vienu burtu. Parasti terminu "digrafs" lieto grafēmām, kuru izruna gandrīz vienmēr ir viena un tā pati.

Gadījumos, kad digrafs neapzīmē speciālu skaņu, tas var būt agrāko laiku relikts, kad valodai bija atšķirīga izruna, vai arī attēlo atsevišķu dialektu atšķirības, kā tas ir gadījumā ar digrafu wh angļu valodā.

Dažu valodu ortogrāfijās digrafi tiek uzskatīti par atsevišķiem burtiem ar savu vietu alfabētā, kā piemēram ch svahili valodā, vai ij nīderlandiešu valodā. Šādos gadījumos digrafi nav dalāmi pa atsevišķiem burtiem kārtojot pēc alfabēta, pārnesot vai saīsinot. Citos gadījumos, kā piemēram, angļu valodā, tam nav nozīmes.

 Digrafu tipi 
Izšķir divus galvenos digrafu tipus: sekvences un dubultos burtus.

 Sekvences digrafi ir dažādu burtu pāri specifiskā kārtībā. Piemēram, angļu valodas ch skaņas  attēlošanai, indonēziešu valodas ng skaņas  attēlošanai, nīderlandiešu valodas ij divskaņa  attēlošanai.
 Dubultburtu digrafi ir vienādu burtu pāri, kas apzīmē savādāku skaņu, nekā šie burti paši par sevi. Piemēram, grenlandiešu valodā burts l apzīmē skaņu , bet digrafs ll — .

 Digrafi latviešu valodā 
Latviešu valodas ortogrāfijā ir sekojoši digrafi:
 dz — balsīga dentāla afrikāta ,
 dž — balsīga alveolāra afrikāta ,
 divskaņu digrafi ai, au, ei, eu, ie, iu, oi, ou, ui.
 pozicionālie digrafi ds un ts galotnēs nebalsīgas dentālas afrikātas  attēlošanai.

 Skatīt arī 
 Diakritiskā zīme
 Divskanis
 Ligatūra
 Ortogrāfija
 Trigrafs

Kategorija:Ortogrāfija
Kategorija:Tipogrāfija