Marija Tjudora

Karaliene Marija I Tjudora no Anglijas (; 1516—1558) bija Īrijas un Anglijas karaliene (1553—1558), Neapoles karaliene-konsorte (1554—1558), Aragonas, Maļorkas, Valensijas, Sicīlijas un Nīderlandes savienoto provinču konsorte (1556—1558), Barselonas hercogiene (1556—1558).

Marijas Tjudoras valdīšanas laikā notika reliģiskās represijas pret protestantiem — visā valstī tika tiesāti un par ķeceriem pasludināti simtiem protestantu. Starp 1555. un 1558. gadu apmēram 280 cilvēku tika publiski sadedzināti uz sārta, par ko viņa guva iesauku "Asiņainā Marija".

 Dzīvesgājums 

 Bērnība 
Marija dzimusi 1516. gada 18. februārī Grīnvičas pilī, Anglijas karaļa Henrija VIII un Aragonas Katrīnas ģimenē. Viņa bija vienīgā no pāra bērniem, kas izdzīvoja līdz pilngadībai. Bērnībā Marija saņēma rūpīgu humanitāro izglītību — viņa apguva latīņu, franču un spāņu valodu, spēlēja mūzikas instrumentus.

 Attiecības ar tēvu un troņmantniecība 
Pēc Henrija VIII laulības šķiršanas no Katrīnas un viņa laulībām ar Annu Boleinu, Marijas statuss ievērojami kritās. Viņa tika pasludināta par ārlaulībā dzimušu bērnu un izslēgta no troņmantnieku saraksta. Tikai vēlāk, kad tronī nonāca viņas pusbrālis Eduards VI, Marijas mantošanas tiesības tika daļēji atjaunotas, lai gan viņa saglabāja sarežģītas attiecības ar protestantu valdnieku.

Pēc Eduarda VI nāves 1553. gadā, viņa pretinieki mēģināja tronī iecelt Lēdiju Džeinu Greju. Tomēr Marija saņēma plašu tautas un aristokrātu atbalstu, īsā laikā atguva varu un tika kronēta par Anglijas un Īrijas karalieni.

 Valdīšana 
Marija I kļuva slavena ar centieniem atjaunot katoļticību Anglijā. Viņa atcēla daļu no protestantiskajām reformām, kas tika ieviestas viņas tēva un pusbrāļa laikā. Tika atjaunota vienotība ar Romas Katoļu baznīcu. Laikā, kad pret protestantiem veica reliģiskās represijas, kurās vairāki simti cilvēku tika sadedzināti uz sārta, Marijai deva iesauku “Asiņainā Marija” (Bloody Mary).

1554. gadā viņa apprecējās ar Spānijas princi Filipu (vēlāk karali Felipi II). Šī laulība bija nepopulāra Anglijā, jo daudzi baidījās no spāņu ietekmes. Kā konsorte viņa kļuva arī par Neapoles un Sicīlijas karalieni. No 1556. gada, Filipam II kļūstot par Spānijas karali, Marija bija arī vairākās Spānijas karaļvalstīs un zemēs titulēta valdnieka sieva.

 Ārpolitika un ekonomika 
Marijas valdīšana bija iezīmēta ar Anglijas ciešāku saistīšanu Spānijas politiskajā kursā. 1557. gadā Anglija iesaistījās karā pret Franciju, kas noslēdzās ar Kalē — pēdējās Anglijas teritorijas kontinentā — zaudēšanu 1558. gadā. Tas tika uztverts kā liela nacionāla traģēdija.

Ekonomiskās problēmas, slimības epidēmijas un reliģiskās represijas radīja plašu neapmierinātību sabiedrībā, kas grauva Marijas popularitāti.

 Nāve un mantinieki 
Marija Tjudora nomira 1558. gada 17. novembrī 42 gadu vecumā Londonā bez pēcnācējiem. Viņu apglabāja Vestminsteras abatijā. Viņas mantiniece bija pusmāsa Elizabete I, kas kļuva par vienu no ievērojamākajām Anglijas valdniecēm.

 Literatūra 
 Mary I. Encyclopædia Britannica, 11th ed. London: Cambridge University Press. 1911
 Mary Tudor. / The Catholic Encyclopedia (Volume IX). New York: Robert Appleton Company. 1910
 Эриксон Кэролл. Кровавая Мэри. — Москва, 2002.

 Ārējās saites 

 Eakins, L. E. Mary I. 2004 
 Mary I Chronology World History Database 
 "Bloody Mary: Further Intrigue in the Tudor Court", Stevens, Garry, 2004. 
 Mary Tudor takes the Crown — Tudor History 

Kategorija:1516. gadā dzimušie
Kategorija:1558. gadā mirušie
Kategorija:Londonā dzimušie
Kategorija:Anglijas monarhi
Kategorija:Tjudoru dinastija