Plātņu tektonika

Plātņu tektonika ir mūsdienu ģeoloģiska teorija par litosfēras kustību. Šī teorija apgalvo, ka Zemes garoza sastāv no vairākām tektoniskām plātnēm, kuras visu laiku atrodas pastāvīgā kustībā attiecībā vienai pret otru. Okeāniskā tipa Zemes garozas plātnes visu laiku atjaunojas, spredinga procesā veidojot jaunas virsmas. Savukārt subdukcijas dēļ okeāniskās plātnes tiek bīdītas zem kontinentālajām vai salu lokiem un iegrimst Zemes mantijā, kur tās izkūst. Plātņu tektonika skaidro arī zemestrīču, vulkānu izvirdumu veidošanos, kuri visbiežāk notiek tieši pie plātņu robežām.

1920. gadā Alfrēds Vegeners pirmo reizi izvirzīja teoriju, ka Zemes garoza kustas tieši tektonisko plātņu kustības rezultātā. Sākotnēji šī teorija neguva atbalstu no pārējiem zinātniekiem. Teorijas atdzimšana notika 1960. gadā, kad tika iegūti dati no okeānu dzīļu mērījumiem, kuri liecināja par plātņu paplašināšanos un subdukciju (palīšanu zem citām plātnēm). Šie priekšstati apvienojumā ar veco kontinentu dreifēšanas teoriju izveidoja plātņu tektonikas mūsdienu teoriju, kura drīz vien kļuva par vispārpieņemtu koncepciju zinātnēs par Zemi.

 Teorijas vēsture 
20. gadsimta sākumā teorētiskajā ģeoloģijā tika izvirzīta kontrakciju hipotēze. Tas ir, Zeme atdziest līdzīgi tikko izceptam ābolam, respektīvi, uz tās virsmas veidojas grumbas, ko dēvējam par kalniem. Šīs idejas tālāk attīstījās ģeosinklināles teorijā, kura ir izveidota uz kroku būvju studiju pamata. Šo teoriju noformulēja Dž. Dens, kas izostāzes principu pievienoja pie kontrakciju hipotēzes. Saskaņā ar šo koncepciju Zemes garoza sastāvēja no granīta (zem kontinentiem) un bazalta (zem okeāniem). Saspiežoties okeāna dziļvagām, rodas tangenciālie spēki, kuri savukārt virza kontinentus. Tādā veidā veidojas kalnu grēdas, kuras laika gaitā noārdās. Viela, kura noārdās, nonāk atpakaļ dziļvagās.

 Tektoniskās plātnes 
+ Zemes galvenās plātnes^ Brown, W. K.; Wohletz (2005). "SFT and the Earth's Tectonic Plates". Los Alamos National Laboratory. Retrieved 2007-03-02.250px|alt=Shows the extent and boundaries of tectonic plates, with superimposed outlines of the continents they supportnosaukumsplatība106 km2          103.3   78.0    75.9          67.8         60.9   47.2    43.6

Zemes tektoniskajām plātnēm robežas ir aptuvenas. Tās iedala primārajās, sekundārajās un terciālajās plātnēs. Uz primārajām balstās 6 kontinenti un Klusais okeāns. Sekundārās plātnes platības ziņā ir mazākas par primārajām, savukārt terciālās plātnes ir primāro un sekundāro plātņu daļas.

 Primārās plātnes 
 Antarktīdas plātne
 Austrālijas plātne
 Āfrikas plātne
 Dienvidamerikas plātne
 Eirāzijas plātne
 Klusā okeāna plātne
 Ziemeļamerikas plātne

 Sekundārās plātnes 
 Arābijas plātne
 Karību plātne
 Kokosu plātne
 Indijas plātne
 Huana de Fuka plātne
 Naskas plātne
 Filipīnu plātne
 Skotijas plātne

 Terciālās plātnes 
 primārās un sekundārās plātnes  terciālās plātnes Āfrikas plātne  
 Madagaskaras plātne
 Seišelu plātne
 Somālijas plātne
 Nūbijas plātne Antarktīdas plātne  
 Dienvidsendviču plātne
 Kergelēna plātne Austrālijas plātne  Arābijas plātne  Dienvidamerikas plātne  Eirāzijas plātne  Adrijas plātne
 Amūras plātne
 Anatolijas plātne
 Bandas jūras plātne
 Birmas plātne
 Egejas jūras plātne
 Ibērijas plātne
 Irānas plātne
 Moluku jūras plātne Klusā okeāna plātne  Kokosu plātne  Indijas plātne  Huana de Fuka plātne  Naskas plātne  Filipīnu plātne  Skotijas plātne  Ziemeļamerikas plātne 

 Skatīt arī 
 Kontinentu dreifs

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Ģeofizika
Kategorija:Ģeoloģija
Kategorija:Tektonika
Kategorija:Zemes sfēras
Kategorija:Teorijas
Kategorija:Seismoloģija