Islāma arābu valodas terminu rādītājs

Šajā lapā ir ietverti arābu valodas termini gan no islāma, gan arābu kultūras tradīcijām. Šī saraksta nolūks ir Vikipēdijā unificēt islāma terminu lietojumu un sniegt īsu skaidrojumu par katra termina nozīmi.

Jāņem vērā arī tas, ka arābu valoda lieto atšķirīgu alfabētu ar saviem burtiem, simboliem un ortogrāfiju (sk. arābu alfabēts). Terminu pamatā ir transliterācija no arābu valodas, bet arī transliterācija latviešu valodā vairākos avotos atšķiras un nepastāv vienots viedoklis par to, kā latviešu valodā pārnesami termini, kuri latviešu valodā jau pastāv (piemēram, vārds Allāh arābu valodā ir Dievs, bet latviešu valodā to bieži raksta kā Allāhs).


 A 
 abd (arābu: عبد ʻbd; valodā: [Dieva] kalps, vergs, cilvēks kā Dieva radība;Al-Kāmūs Al-Muhīt , Feirūzabādī, 1/296Lisān Al-Arab , Ibn Manzūr, 3/270) fikhā: vergs, nebrīvībā nonākušais.Al-Mausūa Al-Fikhijja Al-Kuveitijja, Kuveitas Islāma lietu Ministrija, 17/171.,  Musulmaņi ir Dieva kalpi un tādēļ musulmaņu vidū ir populāri tādi vārdi kā Abdullahs (Dieva kalps), Abdulmaliks (Valdnieka kalps), Abdurrahmāns (Visžēlīgākā kalps), Abdussalāms (Miera kalps) u.c., kas tiek atvasināti no Dieva vārdiem. 
 adab (arābu: أدب adb; valodā: augsta morāle, audzinātība, apzīmējums parauga uzvedībai;Lisān Al-Arab , Ibn Manzūr, 1/206 zinātnēs: literatūra; fikhā: kultūra, pareizā rīcība (piem.: adab al-akl - ēsanas kultūra, pareiza ēšanas veida normu apkopojums)Al-Mausūa Al-Fikhijja Al-Kuveitijja, Kuveitas Islāma lietu Ministrija, 6/118., ).
 azans (أذان) (arī adhans vai azāns) aicinājums uz salatu (lūgšanas)
 adl (عدل) jur publiskās tiesības, islāma ekonomiskās tiesības, politiskās tiesības un vides tiesības
 ahad (أحد) viens, isl vienīgais, unikāls, neatkārtojams 
 ahkām (أحكام) Korāna un Sunnas dogmas: važibs, mustahabs, muharams, makruhs un halāls.
 Allāhs (الله) Dievs (monoteismā)
 Allāhumma (اللَّهُمَّ) Ak Dievs! Allāhu akbar (الله أكبر) Dievs ir dižens! al-isra (الإسراء) Muhameda nakts ceļojums
 amānah (أمانة) uzticība, kas no visām radībām dota tikai cilvēkiem kā brīva griba
 amīr al-muminīn (أمير المؤمنين) visu ticīgo pavēlnieks
 Amina (أمنة) Muhameda māte
 al amr-bil maruf islāma pamatu dogma: baudīt labo un atklāt slikto
 anfal imama īpašums
 ansār (أنصار) palīgi; pārnācēji islāmā, kas pēc ceļojuma palīdzēja musulmaņiem izkļūt no Mekas
 akīdah (عقيدة) islāma sešas ticības: ticība Dievam, eņģeļiem, ziņnešiem un praviešiem, rakstiem, Tiesas dienai un liktenim
 akl (عقل) saprāts, intelekts, prāts, sapratne
 arkan viensk. rukn (ركن/أركان) pieci islāma pīlāri, sk. rukn
 asl dsk. usūl sakne, izcelsme, avots, pamats 
 aslim taslam (أسلم تسلم) padoties islāmam
 asr (العصر)  1. salata (lūgšanu) trešā lūgšana; 2. laiks pēc pusnakts un pirms saulrieta; ēra
 ašūra (عاشوراء) muharama mēneša desmitā diena. Šajā dienā Dievs paglāba Mozu un Izraēla tautu no faraona. Šiītiem šī ir piemiņas diena par godu šiītu imama Husaina ibn Alī un 72 viņa sekotāju nāvei Karbalas kaujā.
 as-salāmu alajkum (السلام عليكم) Lai ar Tevi miers! avlijā (أولياء) dsk. draugi, aizstāvji, palīgi; viensk. vali
 avrah (عورة) ķermeņa daļa, ko atļauts atklāt tikai savam laulātajam (-ai)
 aja (آية)  1. zīme; 2. Korāna pants

 Ā 
 āl al-bajt (أهل البيت) Muhameda saimes loceklis
 āl al-fatrahs (أهل الفترة) cilvēki, kas dzīvojuši un nav ņēmuši vērā reliģijas atklāsmes, bet ievērojuši fitra — cilvēkiem iedzimto dabas ticību
 āl al-kitāb (أهل الكتاب ) grāmatas cilvēki, pirms islāma izveidoto monteisma ticību piekritēji — jūdaisti, kristieši, sābieši un zoroastrieši, bet mūsdienās dažkārt par tādiem uzskata arī budistus, hinduistus, taoistus un konfūciešus
 āhirah (الآخرة) aizsaule, mūžība
 ahlāk (أخلاق) tikumiska rīcība, morāle
 ājatollāhs (آية الله) Dieva zīme; tituls, ko piešķir augstas pakāpes reliģiskam darbiniekam šiītu islāmā
 ālamīn (عالمين) pasaules: cilvēki, džini, eņģeļi un visas pārējās
 ālajhis salam Lai miers ar viņu! Parasti lieto pēc kāda pravieša vārda (izņemot Muhamedu), kā arī pēc ievērojamāko eņģeļu vārdiem (piem. Gabriels, Mikaels u.c.)
 ālhamdu Lillāh (الحمد لله) Lai slavēts Dievs! ālims (عالم) zinošais, kādas nozares speciālists, zinātnieks, teologs, skolotājs
 āmīn (آمين) āmen, Dievs, pieņem mūsu lūgšanas! Vārds tiek lietots tikai sunnītu islāmā

 B 
 bagavat  pretošanās likumīgajai varai (valdībai)
 baija  solījums, zvērests
 batil  spēkā neesošs
 bajtullah (بيت الله)  Dieva nams, mošeja
 barakah (بركة)  svētība 
 barzah (برزخ) pēcnāves dzīves posms, kurā mirušās personas dvēsele šķērso mirstīgo pasaules robežu un nokļūst dvēseliskajā pasaulē
 bašer (بشر)  cilvēks, seja, persona
 bašīrah (بصيرة)  ieskats, padziļinātas zināšanas
 bidah (بدعة) jaunrade reliģijā, piem. jauna dievkalpojuma formas ieviešana. Tiek uzskatīta par atkāpi no normas un vairums musulmaņu to uzskata par grēku
 bidah saijiah  islāmā aizliegts jautājums
 bint (بنت) meita 
 bismillāhi rahmāni rahīmi (بسم الله الرحمن الرحيم) Labsirdības Kunga, Labsirdības Devēja, Dieva vārdā burda (بردة) persiešu valodā lietv. aizkars, darb. v. aizsegt, apsegt
 bajah (بيعة) uzticības zvērests vadonim, parasti — kalifam vai imamam

 D 
 dahri  ateists, no vārds ad dahr laiks. Islāmā par ateistiem uzskata cilvēkus, kas domā, ka laiks ir destruktīvs
 dažžal (دجّال)  nodevējs, melis, tēls, kas līdzīgs antikristam
 dallal (ضلال) nomaldīties, pazaudēt ceļu
 dar al-ahd (دار العهد)  Osmaņu impērijas attiecības ar tai pakļautajām kristiešu valstīm
 dar al-amn (دار الأمن)  drošības mājvieta, musulmanis, kas dzīvo kādā no rietumu valstīm
 dar ad-dava (دار الدعوة)  teritorija, kurā nesen ieviests islāms
 dar al-harb (دار الحرب)  kara mājvieta, teritorijas, kas nav pakļautas musulmaņu varai, ne-islāma valstis
 dar al-islam (دار الإسلام) islāma mājvieta, teritorija, kurā valda islāms
 dar al-kufr (دار الكفر)  neticības mājvieta, vieta, kurā valdīja kuraišu cits līdz Muhameda uzvarai
 dar aš-šahada (دار الشهادة)  šk. dar al-amn
 darūd  svētība
 davah (الدعوة)  uzaicinājums islāmā, sk. aslim taslam
 derviš (درويش)  sūfiju ceļa sākums; persona, kas praktizē sūfismu; dervišs
 dīn (الدين)  1. uz islāma atklāsmes balstīts dzīves gājums; musulmaņa ticības un kalpošanas summa; 2. islāma ticība, reliģija
 dijja (دية) soda nauda par slepkavību bez iepriekšēja nolūka 
 dua (دعاء)  personiska lūgšana, lūgums
 dūnja (دنيا) fiziskais visums; realitāte pretstatā aizsaulei

 E 
 eid al-adha  upurēšanas dzīres; svētki, kurus svin laikā no 10. līdz 13. zul-hižžaham (12. islāma kalendāra mēnesis)
 eziāt  arī ahvat; piesardzība, gan obligātā, gan izvēles 
 eziāt-mustahabi  vēlama piesardzība
 eziāt-vāžib  obligāta piesardzība

 F 
 fažarah (فجرة) dsk. ļaunie grēcinieki; viensk. fažir (فاجر)
 fažr (فجر) rīts; rīta lūgšanas; laiks, kad pie horizonta pirms saullēkta redzama gaisma
 falāh (فلاح) veiksme, labklājība, prieks
 falsafah  filosofija; grieķu filosofijas metodes un idejas, kuras pārņemtas islāmā; persona, kas cenšas skaidrot islāmu, pielietojot racionālo filosofiju; fajlasuf filosofs 
 fanā (فناء)  sūfismā izdzišana; dzīvības zaudēšana, esot dzīvam šajā pasaulē; zaudēt savu eksistenci ārpus Dieva
 fakih  persona, kas padziļināti izprot islāmu, tā likumus un tiesību zinātni; skat. fikh
 al-faraž  šiītu Mahdi atgriešanās
 fard (فرض)  dsk. faraid (فرأض) pienākums reliģijā, obligāta rīcība; piemēram, fard ir lūgties piecas reizes dienā; fard neizpildīšana tiks sodīta aizsaulē 
 fard ajn  obligāts pienākums musulmanim palīdzēt otram cik vien ir spējīgs
 fard kifajah  obligāts pienākums visai musulmaņu sabiedrībai, no kura atsevišķi musulmaņi tiek atbrīvoti, ja citi to uzņemās izpildīt
 fāsik (فاسق) jebkurš, kas pārkāpis islāma likumu
 fātiha  pirmā Korāna sūra, kas ir neatņemama sastāvdaļa musulmaņu lūgšanās 
 fatva (فتوى)  ālima oficiālais viedoklis, kas ir saistošs noteikums visiem, kas seko viņa taklidam
 fikhs (فقه)  pilnīga izpratne, islāma likumu izpratne; jur tiesību norma, kas attīstījusies no šariata tradīcijām
 fī sabīl Allāh (في سبيل الله) uz Dieva ceļa; izteiciens, ko lieto džihādā un katlu; Dieva dēļ, Dieva labā, ziedojums Dieva labā fitna (فتنة)  tiesa, tribunāls; juku laiki, nemieri, pilsoņu kara laiks, laiks pirms pasaules gala
 fitrah (فطرة) iedzimts skaistums, gudrība un izveicība; musulmaņi uzskata, ka visi bērni piedzimst ar fitrah
 furkān (فرقان) šķirtne, šķīrējs (starp labu un ļaunu, patiesu un nepatiesu u.tml.); Korāns ir furkān

 G 
 gafara (غفر) pag. piedot, atlīdzināt grēkus; Dievam raksturīga īpašība
 gaflah (غفلة) nevērība, Dieva aizmirstība, vienaldzība
 gajb (غيب) svešs, neredzēts, nezināms
 gasbi  nelikumīgi iegūts
 gusl (غسل) pilnīga visa ķermeņa nomazgāšana; gusl ženobat ir obligāts pēc seksuālām attiecībām

 H 
hātib (خاطب) piektdienas (džumuā) lūgšanu teicējs
harādž (خراج)  zemes nodoklis
hādī (هادي) vadonis, gids; viens no Dieva vārdiem ir '''Al-Hādī, Vadonis
hidāja (هداية)  Dieva norādījumi 
hadaz asgar  nesvarīga netīrība
hadaz akbar  svarīga netīrība, kurai nepieciešams nijjat, lai attīrītos 
hadīt (حديث)  runa; pravieša Muhameda teiktais vai darītais; hadīts kopā ar siru veido sunnu un atklāj šariatu 
 hadīt mašūr  labi zināms hadīts; hadīts, ko pastāstījis un nodevis tālāk kāds no pravieša līdzgaitniekiem un kļuvis zināms visai pirmajai musulmaņu paaudzei
haid  menstruācijas 
halāl (حلال)  likumīgs, atļauts, labs, uzslavas vērts, cienījams
 halk  radīšana; vērtēšanas, noteikšanas un aprēķināšanas process
 al-halik  radītājs; viens no Dieva vārdiem
 hamar apreibinoša viela; alkohols 
hāfiz (حافظ)  cilvēks, kas no galvas zin Korānu
hadž (الحجّ)  svētceļojums uz Meju; sunnīti to uzskata par vienu no pieciem islāma pīlāriem
hākim (حاكم)  valdnieka vai vietvalža tituls
hakmija  suverenitāte
hanīf (حنيف)  pirms islāma monoteisti, izņemot jūdaistus un kristiešus 
hak (‎‍حق) taisnība, patiesība, realitāte, taisnīgums; Al-Hak Taisnīgais ir viens no Dieva vārdiem
harām (حرام)  aizliegts; ticīgais nedrīkst darīt neko, kas ir harām tādēļ, ka ir paklausīgs (nevis baidās, kaunās vai nespēj no tā atturēties); harēms, svētnīca
hasan (حسن) labs, skaists, apbrīnojams
havā  egoistiskas tieksmes; personīgā kaisle; impulsīva rīcība 
hidžāb (حجاب)  apsegs; ķermeņa apsegšana, lai nodrošinātu nepieciešamo atturību un šķīstību
 hikmah  gudrība; augstākais zināšanu līmenis, kādu varētu iegūt musulmanis; zināšanas tādā līmenī, ko spētu sasniegt tikai garīga būtne vai sūfijs
hidžra (الهجرة)  Muhameda un viņa sekotāju pārcelšanās no Mekas uz Medinu; pārcelšanās 
 hilāf  nesaskaņa, strīds 
hilāfah (خلافة)  cilvēku aizbildnība un pārvaldība pār zemi; kalifāta pamata teorija; daba: fora un fauna
himā (حمى)  dabas liegums, aizsargājams mežs
hizb (حزب)  puse no džuz; aptuveni 1/60 no Korāna
hūrija (حورية)  skaisti un šķīsti jaunieši, kas pēc musulmaņu uzskatiem, dzīvo paradīzē 
hudā (هدى)  vadība
hudna (هدنة)  miers; pamiers
hudūd (حدود)  robeža, limits; ierobežojumi, ko Dievs noteicis cilvēkam; šariata sods par pārkāpumiem, kas noteikti Korānā (apreibināšanās, zādzība, sacelšanās u.c.)
 hudžadž  svētceļnieks 
hukm (حكم) Korāna vai Sunnas nosacījums
 halīfāt rašīdūn  pirmie četri kalifi; musulmaņi uzskata, ka pirmie četri kalifi bija taisnīgākie visā islāma vēsturē
hums (خمس)  noteikuma nosaukums šiītu ticībā, ar ko apzīmē piektās daļas nodokli, ko maksā mudžtahidam un sadala starp sehme sadāt un sehme imām 
hutbah (خطبة) ceremonija piektdienas (džumuā) lūgšanās

 I 

ibādah (عبادة)  kalpošana, tai skaitā rituāli; jebkādas darbības, ko veic, lai kalpotu Dievam, tai skaitā zināšanu apguve, pieticīgs dzīvesveids, palīdzība, ziedošana u.c. 
Iblīs (إبليس)  džins, kas izdzīts ellē par savu augstprātību un nepaklausību; velns, sātans, Lucifers 
idad al-oda  gatavošanās kaujai, saskaņā ar Korānu
 itaku  ticīgie, kas baidās no Dieva
iftār (إفطار) maltīte, ēdienreize ramadāna gavēņa laikā pēc saulrieta 
ihrām (إحرام)  svētbrīdis pirms hadža
ihsān (إحسان) kalpošanas izcilība, ko musulmaņi panāk, visu laiku sajūtot to, ka Dievs viņus vēro, neskatoties uz to, ka Dievu pašu nevar redzēt, jo Viņš ir visur
idžaz (إعجاز)  brīnums; apzīmējums Korāna formai un saturam
idžazah atļauja, sertifikāts, kas personai dod tiesības nodot vai pārsūtīt tālāk citiem kādu islāma zināšanu kopumu vai tekstu
idžma (إجماع)  jur ummas (arī tikai ulamā) vienprātīgs lēmums — viens no islāma jurisprudences pamatprincipiem; musulmaņu kopienas vienošanās, kas dara likumīgu kādu juridisku lēmumu;Karena Armstronga. Islāms. Īsa vēsture — Rīga: Apgāds „Atēna”, 2004. — Arābu terminu vārdnīca (210. - 212. lpp.) pol vienprātīgs lēmums, vienbalsīgs lēmums; šiītu pakļaušanās imāmam sk. iktilaf
idžtihāda (إجتهاد)  1. neatkarīga, uz tradīcijām nebalstīta spriešana, ko juristi izmanto, lai pielāgotu šariatu mūsdienu apstākļiem; islāma pirmsākumos praktizēta jaunu juridisku problēmas risinājumu metode, kuru kopš viduslaikiem aizliedz praktizēt konservatīvajā islāmā; nosaukums liberālai islāma kustībai. Islāma liberālās kustības uzskata, ka idžtihādu var spriest jebkurš individuāli, pamatojot to ar uzskatu, ka islāmā nav noteikta konkrēta organizatoriskā pārvaldes iekārta; 2. imitācija, atdarināšana
 iktilaf  uzskatu nesakritība madhabu starpā par reliģijas principiālu jautājumu; pretstats idžmai 
illāh (إله) dievība, dievs; arī polteistu dievība
ilm (علم)  zināšanas par to, kas ir labs un kas slikts un kā musulmaņiem nākas uzvesties; jebkādas zināšanas, zinātne
imāms (إمام)  1. vadītājs, līderis; 2. persona, kas vada sabiedrību vai lūgšanu ceremoniju; 3. šiīti ar šo vārdu apzīmē pravieša [Muhameda] meitas Fātimas un viņas vīra Alī ibn Abī Tāliba pēcnācējus, kurus šiīti uzskata par patiesajiem musulmaņu kopienas valdniekiem
imamāts (إمامة)  pravieša Muhameda pēctecība un cilvēces vadība 
imān (إيمان)  personīgā ticība
infāk (إنفاق) ierasta vēlme dāvāt, nevis ņemt; labdarības pamats
indžīl (الإنجيل)  arābu valodas apzīmējums evaņģēlijam, kas ticis dots Jēzum; musulmaņi uzskata, ka Jēzum dotais evaņģēlijs laika gaitā ir pazudis un Jaunās derības avaņģēliji nav Dieva vārds, bet tikai kristiešu stāsti par Jēzu 
inša-allāh (إن شاء الله)  Dieva griba!
ikamah (إقامة)  otrs sauciens uz lūgšanām, tāpat kā azāns
Isa (عيسى) Jēzus, Isa ibn Marjam Jēzus Marijas dēls; Korānā uzsvērts, ka Dievam nav dēlu un tādēļ Jēzus nav Dieva dēls, bet musulmaņi ciena un godā Jēzu kā pravieti un ziņnesi
išā (عشاء) nakts; piektā salata lūgšana
islām (الإسلام)  pakļaušanās, padošanās, miers, skaidrība; padošanās Dievam
isnād (إسناد)  hadīta sūtītāju ķēde
isra (الإسراء)  nakts ceļojums, kura laikā Muhameds pabijis Debesīs; sk. miraž
istigfar  piedošana 
istihada  asiņošana vagīnā, izņemot haid un nifas
istislah (إستصلاح)  sabiedrības vajadzības — islāma likumdošanas pamats
istišhād (إستشهاد)  mocības, mokpilna dzīve
itikaf  vientulība masdžidā ar nolūku nodoties lūgšanām; parasti istikaf notiek pēdējās ramadāna mēneša dienās 
 ittihad  piederība kādai kopībai, vienotība, savienība; personiskā savienība ar Dievu, ko sajūt mistiķis
itmām al-hudžah (اتمام الحجة)  taisnības noskaidrošana

 J 
ja Allāh  Ak Dievs!
jākin  noteikti, protams, noteikts
javm ul-kijāmah (يوم القيامة)  augšāmcelšanās diena, Tiesas diena, pastardiena

 K 
kabah (الكعبة)  kāba, kubveida svētnīca svētajā Mekas pilsētā, ko pravietis [Muhameds] veltīja Dievam un padarīja par vissvētāko vietu islāma pasaulē; kuba formas celtne; Mekā esošā kāba ir vieta, uz kuru visi musulmaņi pagriežas lūgšanu laikā 
kadar  pareģojums
kādī (قاضي)  jur tiesnesis islāmā
kāfir (كافر)  persona, kas slēpj patiesību; neticīgie, ticības slēpēji; nepateicīgs; dsk. kāfirūn
kalām (علم الكلم)  teiktais, sacīts vārds, runa; uz islāmam raksturīgajiem pieņēmumiem balstīta diskusija par teoloģijas jautājumiem. Ar šo vārdu bieži apzīmē musulmaņu sholastiskās teoloģijas tradīciju
 kalifs (خليفة)  pēctecis, pravieša Muhameda pēctecis un islāma teokrātiskās monarhijas valdnieks
kiblah  musulmaņu lūgšanu virziens
 kitāl fī sibil Allāh ( وقاتلوا في سبيل الله )  cīņa Dieva vārdā — pienākums, ko uzdod Korāns
kijāmah  augšāmcelšanās; mirušo atgriešanās Tiesas dienā
kisās (قصاص)  naudas sods par slepkavības mēģinājumu ar iepriekšēju nolūku, ja laulātais (-ā) piedevis (-usi)
kijam  stāvēt; pozīcija lūgšanās
kijās (القياس)  analoģija, tiesiskās loģikas pamats
kitāb (كتاب)  grāmata; Korānu bieži sauc al-kitāb tā grāmata
kufr (كفر)  nepateicība, neticība Dievam, taisnības noliegšana
 kufri džāli  neticība, kuru izraisījusi neizpratne vai nezināšana
 kufri džuhudi  neticība, kuru izraisījusi stūrgalvība un negribēšana ticēt pēc tam, kad tikusi parādīta patiesība
 kufri hukmi  neticība, kuru izraisījis nepareizs spriedums
kun (كن)  Lai top!; Dieva pavēle visumam
kutba (خطبة) ceremonija, kuru mošejā vada imāms
kudsī  hadītu iedalījums; hadīti, kurus Muhamedam devis Dievs 
Kurān (القرآن)  Korāns; musulmaņi uzskata, ka Korāns ir tieši Dieva teiktais un ar to vainagojas visas Dieva atklāsmes, kas jebkad dotas cilvēcei

 L 
 lagv (لغو)  netīrs, neķītrs; netīra runa
lā ilāha ill-Allāh (لاإله إلا الله)  šahadas pirmā daļa; nav cita dieva kā Dievs
lanah (لعنة)  Dieva žēlastības izlūgšanās
lajlat al-kadr (ليلة القدر)  spēka nakts, vakars ramadāna mēneša beigās, kad Muhameds saņēma pirmo Korāna atklāsmi

 M 
mazhāb (مذهب)  izraudzītais ceļš — viena no četrām likumīgajām islāma jurisprudences skolām
medrese (مدرسة)  skola, augstskola; musulmaņu vidējās vai augstākās izglītības iestāde, kur topošie ulamā apgūst tādas disciplīnas kā jurisprudence (fikh) vai kalāms
mahrib (مغرب) ceturtā lūgšana salata lūgšanās
mahdi (مهدي)  vadonis; al-mahdi Vadonis — tēls, kas parādīsies pie pravieša Jēzus pirms pasaules beigām, kad Dievs būs tam atļāvis nest pasaulē mieru, kārtību un taisnību pēc netaisnības un vardarbības sakāves. Imāms mahdi, imāms e-zamana šiītu islāmā ir divpadsmitais imāms, kas piecu gadu vecumā ticis paslēpts alā un vēlāk no tās iznāks. Sunnītu islāmā mahdi ir kāds nezināmais
mahram (محرم)  pretējā dzimuma radinieks; radinieks, kura priekšā var neievērot hidžabu (apsegšanās nosacījums) un ar kuru nevar būt laulāto attiecības
makrūh  nicināms; gandrīz kā harām (aizliegts); tas, kas ir nepatīkams un kaitīgs; par tādu rīcību, kas ir makrūh, nesoda, bet izsaka nopēlumu 
malāikah (ملائكة)  eņģeļi; Muhamedam Dieva atklāsmes piegādāja viens no malāikah, eņģelis Džibrils (Gabriels) 
ma malakat ajmanukum (ما ملكت أيمانكم) personas pilntiesīgs laulātais (-ā); labajā rokā esošs
mandub  ieteicams; nedarīt to, kas ir mandub nav pārkāpums 
manzil (منزل) viena no septiņām Korāna daļām
marūf (معروف)  sabiedrības vienprātība, vienbalsīgi pieņemts sabiedrības lēmums
makasid (مقصد)  mērķi, nolūki
maša Allāh (ما شاء الله)  Lai notiek Dieva griba!
 mašhad  svētvieta, vieta, kur kāds mocīts, piemiņas vieta 
masīh (مسيح)  mesija, Jēzus
masdžid (مسجد)  lūgšanu vieta, mošeja
 masdžidul harām  kābai apkārt esošā teritorija
masūm (معصوم),  nevainīgs, šķīsts; islāmā par nevainīgiem un negrēkojušiem uzskata visus bērnus
 mavla  ne arābu tautības cilvēks, kas kļuvis par musulmani 
 mavlānā (مولانا)  mūsu kungs, mūsu pavēlnieks; tituls, ko parasti lieto pirms kāda reliģiskā vadītāja vārda un pirms reliģiskās skolas absolventa vārda
maulvi (مولوی)  goda tituls islāmā, ko piešķir kādam ulemā loceklim pirms viņa vārda; reliģisks darbinieks, skolotājs
miād (معاد) augšāmcelšanās; Dievs liks visiem augšāmcelties no mirušajiem, lai tiesāti; šiītu islāmā augšāmcelšanās ir piektais no pieciem islāma pīlāriem
mihrāb (محراب)  mihrāba; dobums mošejas sienā, kas norāda virzienu uz kābu, resp. lūgšanu virzienu
 millāh  reliģija, izņemot islāmu, ko sauc par din
 millet  millets, islāma valsts; grāmatas cilvēki savu reliģiju drīkst praktizēt savā autonomajā milletā
minaret (منارة)  minarets; tornis pie mošejas, no kura sauc uz lūgšanām
minbar (منبر)  minbars; pults uz paaugstinājuma mošejā, no kuras imāms vada lūgšanu ceremoniju
 minhadž (منهج)  metodoloģija
miraž (المعراج)  Muhameda uzbraukšana septiņās debesīs nakts ceļojuma laikā
muhartik  ķeceris 
mutasibūn  fanātiķis
mubāh (مباح)  atļauts; nav aizliegts un nav slavējams; neitrāls
mufti (مفتى)  islāma speciālists, kas skaidro islāma likumus (šariatu) ar tiesībām izdot fatvas
mubalih (مبلغ)  cilvēks, kas deklamē Korānu
muhajabah (محجبة)  sieviete, kas valkā hidžabu
Muhammadun rasulullāh  Muhameds ir Dieva ziņnesis; otrā šahadas daļa
muazzin (مأذن) muedzins; cilvēks, kas sauc uz lūgšanām
mufsidūn (مفسدون)  persona, kas veic džihādu neatbilstoši Korānam
muhādžirūn (مهاجرون)  pirmie musulmaņi, kas kopā ar Muhamedu devās uz Medīnu
mudžāhid (مجاهد)  islāma kareivis; dsk. mudžahidīn 
mudžtahid (مجتهد)  speciālists, kas piemēro loģiku, izdodot noteikumus vai viedokli par kādu reliģisku jautājumu; dsk. mudžtahidun
mullah (ملا)  islāma ierēdniecība
mumin (مأمن)  musulmanis, kas ievēro Korāna noteikumus 
munafik (منفق)  liekulis; dsk. munafikun
muntakabah (منتقبة)  sieviete, kas valkā nidžabu; dzk. muntakabāt (منتقبات)mušaf  kopija, izdevums; Korāna izdevums 
mušrik (pl. mushrikoon) One who associates others in worship with God; a polytheist. 
muršid (مرشد)  sūfiju skolotājs
muslim (مسلم)  musulmanis, islāma piekritējs, sekotājs; cilvēks, kas pakļaujas Dieva gribai
mustahab (مستحبّ)  vēlams, ieteicams 
mutah (متعه)  prieks; pagaidu laulība šiītu islāmā; darbības starp umrah un hadž
 mutavīn (مطوعين)  dsk. reliģiskā policija; viensk. mutavamutavātir (متواتر)  atbalstīts, pieņemts; hadīts, ko apstiprinājuši isnada gaitā atpakaļ līdz pašam Muhamedam

 N 
nabī (نبي)  pravietis; islāmā pravietis ir Dieva sūtīts cilvēks, kura uzdevums ir dot norādījumus cilvēcei, bet pravietim nav doti svētie raksti, jo pravieti, kuram doti arī svētie raksti, sauc rasūl ziņnesis
nafs (النفس)  dvēsele, novec. būte
nadžāsah  nešķīstība, netīrība 
 nadžasat  netīra lieta
 nadži  neskaidrs 
nasīha  padoms
 nash  citu noraidījums Korāna noteiktām daļām, pantiem; sk. Korāns (2:106) 
nass (نصّ)  jur vispārzināms, skaidrs rīkojums, pavēle 
 nifas  asiņošana pēc bērna dzemdēšanas
nifak  meli, netaisnība
 nijjat  nolūks
nikāb (نقاب)  lakats sejas aizsegšanai
nubuvvah (نبوّة)  pravietība; šiītu islāmā tas ir trešais no pieciem islāma pīlāriem
nūr  gaisma; musulmaņi tic, ka eņģeļi ir radīti no gaismas

 R 
rabb  kungs, pavēlnieks, saimnieks, uzturētājs
rahman  labsirdīgs, žēlīgs; ar-rahman labsirdīgākais
rahim  līdzjūtīgs, iejūtīgs, žēlīgs; ar-rahim žēlīgākais
radžm  nomētāšana ar akmeņiem
rakāt  daļa no salata lūgšanām; katrs salats sastāv no noteikta skaita rakātiem
ramazān  ramazāns; svētais mēnesis, kura laikā ievēro gavēni un ar to tiek atzīmēts laiks, kad Muhameds saņēma pirmo Korāna atklāsmi 
rašidun  sunnītu islāmā pirmos četrus kalifus uzskata par rašiduniem: pareizi vadītie 
rasūl  ziņnesis, pravietis, kam dota ziņa vai svētie raksti; nabi vienkāršam pravietim nebija doti svētie raksti, jo tādi bija tikai ziņnešiem: Mozus, Dāvids, Jēzus un Muhameds
riba (ربا)  peļņa no augļošanas vai peļņa no aizdevuma; Korāns aizliedz aizdevējam no aizņēmēja vairāk par to, cik tika aizdots
riddah  atteikšanās no islāma vai pāriešana citā ticībā 
risalah  ziņa, vēstule, ziņojums; lieto lai apzīmētu gan parastas vēstules, gan dievišķu vēsti
ruh  gars; dievišķa dvaša, ko Dievs iepūta mālā un radīja Ādamu
rukn  neredzams, neredzēts; ticība neredzētajam ir viens no šiītu islāma pieciem pīlāriem; dsk. arkanruku  klanīšanās musulmaņu lūgšanu laikā

 S 
sabr  pacietība, noturība, atturība
sadakah  labdarība, brīvprātīgi dāvinājumi, kas pārsniedz zakat
sahabah (الصحابه)  Muhameda līdzgaitnieki; viensk. sahābisadžda  stāvēšana uz ceļiem; viena no pozīcijām salata lūgšanās 
 sakina  dievišķais miers, kas pārņem cilvēku, kad viņš deklamē Korānu
salaf (السلف الصالح)  priekšteči; pirmās trīs musulmaņu paaudzes
salah (صلاة)  arī salat; vienas no piecām obligātajām ikdienas lūgšanām; sunnītu islāmā salah ir otrs no pieciem islāma pīlāriem
salām (سلام)  miers
salalahu alājhi va salām (صلى الله عليه و سلم)  SAV, SAVS; Lai viņam Dieva svētība un miers!; teiciens, kuru min pēc pravieša Muhameda vārda
samad  mūžīgs, absolūts; Dievs ir Mūžīgais
Salsabil  upe aizsaulē
 sava  atmoda, atdzimšana
savm (صَوم)  gavēnis ramazāna mēneša laikā
šahāda (الشهادة)  ticības apliecinājums islāmā; sunnītu islāmā tas ir pirmais no pieciem islāma pīlāriem
 sira (السيرة)  pravieša Muhameda dzīves gājums vai biogrāfija
sirat al-mustakim  pareizais ceļš
 subhanahu va ta-ala  teiciens, kas seko rakstītam vai izteiktam vārdam Allāh
 subhan allāh  teiciens, ko musulmaņi lieto, lai pastiprinātu jūtas: prieku vai atvieglojumu
sūfī (صوفي)  islāma mistiķis; sk. sūfisms (tasavuf)suhūr  ēšana pirms saullēkta gavēņa laikā
sukuk  ienākumi, kas gūti no pārdošanas, iznomāšanas vai ieguldījumiem, pretstatā aizliegtajiem ienākumiem no aizdevumiem 
sunna (السنّة)  arī sunna al-nabi (سنّة النبي), pravieša Muhameda ceļš, paraugs
sunnat  izvēles 
sunni (سنّي)  sunnisms, sunnīti; lielākais islāma atzars
sūra (سورة)  nodaļa Korānā; Korāns sastāv no 114 sūrām

 Š 
šahīd (شهيد)  liecinieks, moceklis, upuris; parasti par šahīd tiek saukts cilvēks, kurš miris džihādā; dsk. šuhadašajh (شيخ)  garīgais vadonis, musulmaņu ierēdnis
šarīah (الشريعة)  šariats, ceļš uz aku; islāma ētikas un morāles noteikumu un likumu kodekss, kas balstīts uz Korānu un sunnu
šarīf (شريف)  tituls, ko piešķir Muhameda pēcnācējiem no Hasana puses, kas bija viņa meitas Fatimas Zahras dēls
šajtan (شيطان)  sātans, velns, arī Iblīssšīah (الشيعة)  pravieša Muhameda un viņa pēcnācēju (12 imamu) sekotājs; šiītu islāma piekritējs
širk (شرك)  elkdievība, politeisms, daudzdievība; grēks, kas izpaužas ticībā kādai citai dievībai nevis Dievam
šūrā (شورى)  apspriede
madžlis aš-šūrā (مجلس الشورى)  kalifāta apspriežu padome

 T 
tabaīn  sahaba sekotāji
tagut  nešķīstība, neīstās dievības 
tahadžud  vēlās nakts izvēles lūgšanas
taharah  attīrīšanās ar vudu vai gusl palīdzību
tahir  tīrs, šķīsts 
tahrīf (تحريف)  korupcija, pagrimums, sagrozījums; musulmaņi uzskata, ka kristiešu Bībele ir sagrozīta un tikai Korāns ir palicis kā oriģināls Dieva vārda pieraksts
tadždīd (تجديد) sabiedrības reformēšana un pārveidošana, lai tā kļūtu taisnīgāka un tiesiskāka
tadždif  ķecerība
tadžvīd (تجويد)  īpašs Korāna deklamēšanas veids, atbilstoši noteiktiem izrunas un intonācijas noteikumiem
takbīr (تكبير) Dieva diženuma slavēšana, piesaukšana
takfir (تكفر) iepriekš bijuša musulmaņa vai musulmaņu grupas pasludināšana par kafir
tamaninat  nekustīgs
taklīd (تقليد)  akli sekot cilvēkam, kura mācībai nav pierādījumu un nav balstīta uz zināšanām
takija (تقيّة)  personas tiesības slēpt savu patieso ticību noteiktos piespiedu apstākļos
takva  labestība, pareizums
taravih  papildus lūgšanas pēc iša lūgšanām ramazāna laikā
tarkīb (تَرْكِيب)  uz Korāna balstīta arābu valodas gramatikas pētniecība
tarīka (طريقة)  musulmaņu ordenis (brālība), gk. sūfijitartīl (ترتيل)  lēna un meditatīva Korāna deklamēšana
taškīl (تشكيل)  teksta vokālais izpildījums
taslim (تسلم) sveiciens lūgšanu beigās
tavassul  jautāt Dievam ar kāda starpnieka palīdzību
tavba  nožēlošana
tasavuf (التصوّف)  sūfisms
tavaf  iešana pa apli ap kābu hadža laikā
tavhīd (توحيد)  nedalāmība, vienotums, veselums; Dieva nedalāmība
tavrat  arī tevrats, Mozum Dieva sūtītās Toras nesabojātais oriģināls
tajib  viss, kas ir labs: lietas, darbi, uzskati, ticība, cilvēki, ediens u.c.
tazkija  dvēseles attīrīšana
 tilava  Korāna pantu deklamēšana rituālā

 U 
ulamā (علماء)  arī ulemā, islāma sabiedrības vadītāji, skolotāji, imami un tiesneši; vsk. ālim'ummā (الاُمّة)  arī umma, visu musulmaņu kopums (sabiedrība) visā pasaulē
umra (عمرة)  mazais svētceļojums'' Mekā; atšķirībā no hadž, umra var veikt jebkurā gada laikā
urf (عرف)  noteiktas sabiedrības paraša, kurai tiek vēlāk piemērots fikh
 usul  principi, pamati, saknes 
usul al-fikh  islāma jurisprudences (fikh) pamatu un prakses pētniecība

 V 
 vafat  nāve 
vahdat al-vudžūd (وحدة الوجود)  pastāvēšanas vienotība; terminu lieto sūfismā
vahij  Dieva atklāsme visas cilvēces praviešiem
vadžib  obligāts
vali (والي)  draugs, aizstāvis, atbalstītājs, palīgs
 vakf  naudas ziedojums noteiktam mērķim, piemēram, nodošanai tālāk trūcīgajiem, mazturīgai ģimenei, ciematam vai mošejai
varāk (ورّاق)  tradicionāls rakstvedis, izdevējs, notārs vai pārrakstītājs
vasat  vidusceļš, līdzsvars, viduvējs
 vasīlah  veids, kā kāds kļūst tuvāks Dievam
vitr (وتر)  brīvprātīga izvēles lūgšana, kas sastāv no trīs rakāt
vudu (الوضوء)  mazgāšanās pirms salata lūgšanām

 Z 
 zikr (ذكر)  Dieva piemiņa; sūfiju garīgā nodarbīa; musulmaņi uzskata, ka primārais uzdevums ir cilvēkiem atgādināt par Dievu
 zuhr (الظهر) salata otra lūgšana
 zimmi (ذمّي)  zimmijs; aizsargājama persona; jūdaisti un kristieši (arī budisti, sikhi, hinduisti un zoroastrieši), kas dzīvo islāma valstī un kuru tiesības praktizēt savu reliģiju aizstāv islāma likumi; zimmijiem tika atļauta pilnīga reliģiska brīvība, un viņi drīkstēja veidot paši savas kopienas (millets) saskaņā ar pieņemtajiem likumiem, tomēr no viņiem tika prasīts, lai viņi atzītu islāma augstāko varu
zabur (زبور)  zaburs, karalim Dāvidam dotie psalmi
zaidi (الزيدية)  šiītu islāma atzars, kas populārs Jemenā un ir tuvāks uzskatos sunnītu islāmam
zakat (زكاة)  nodoklis, nodeva, obligāts ziedojums; sunnītu islāmā zakat ir ceturtais no pieciem islāma pīlāriem
zalimun  politeisti, ļaundari, nepareizi ticīgie 
zinā (زناء , زنى)  ārpus laulības seksuālas attiecības
zuhr  lūgšanas dienas vidū

 Atsauces