Psihoanalīze

Psihoanalīze jeb dzīļu psiholoģija ir neklasiska teorija par neapzinātiem dvēseles mehānismiem un struktūrām, kas pievēršas to izpētes metodēm, piedāvājot arī dziedināšanas tehnikas. Psihoanalīzes pamatlicējs ir Zigmunds Freids.

 Definēšanas grūtības 
Ņemot vērā psihoanalīzes salīdzinoši neilgo, taču plašo vēsturi, var rasties grūtības izveidot visaptverošu psihoanalīzes definīciju. Visbiežāk psihoanalīze tiek saistīta ar šīm četrām iezīmēm (lai gan tās ne vienmēr ir nepieciešamas):
 teorija par prāta (dvēseles) darbību
 dziedniecības metode
 izziņas metode
 veids, kā aplūkot kultūras un sabiedrības fenomenus, piemēram, literatūru, mākslu, politiku un dažādas sociālās grupas.

 Novirzieni 
 Klasiskā psihoanalīze — Zigmunds Freids
 Individuālpsiholoģija — Alfrēds Ādlers
 Analītiskā psiholoģija — Karls Gustavs Jungs
 Psihoanalīzes ortodoksais virziens — Karls Abrahams, Ernsts Džonss, Teodors Reiks
 Neoanalīze — Ērihs Fromms, Karena Horneja, Harijs Salivens
 Antropoanalīze () — Ludvigs Binsvangers, Medards Boss
 Es ("ego") psiholoģija — Eriks Eriksons
 Personālistiskā analīze (arī Eksistences analīze) — Viktors fon Gebzatels, Viktors Frankls
 Franciskā psihoanalīze (dēvēta arī par "Psihanalīzi" — no franču valodā atveidotā "Psychanalyse") — Žans Laplanšs, Renē Laforgs, Žaks Lakāns

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Filozofija
Kategorija:Psihoanalīze