Īvānu Velnakmens

Īvānu Velnakmens atrodas Madonas novada Sarkaņu pagastā, netālu no Patkules ciemata, apmēram 200 m no autoceļa Pļaviņas-Madona-Gulbene (P37).

Akmens ir 2,4 m augsts un tā apkārtmērs ir 12 m. Akmens virsmā iekalta 1 m gara, 0,3 m plata un ap 0,04 m dziļa iedobe. Akmens šķautnē iekalti arī pakāpieni. Tas varētu liecināt, ka akmens senatnē kalpojis kā kulta un ziedojumu vieta.

 Nostāsti un teikas 
Nostāsti vēsta, ka pie šī akmens bijusi pagāniska ziedojumu vieta. Saglabājusies teika, ka velns esot šeit uz akmens sēdējis un kalis naudu. Cita teika atkal vēsta, ka velns pēc pēršanās pirtī uz šī akmens esot sukājis bārdu.

1894. gadā Priednieku Pēteris laikrakstā «Balss» rakstīja: "Agrāk dievainēs pie šā akmens esot ziedots gariņiem. Bet par to ticis paziņots kungam, kas tad to stingri noliedzis. Kara laikos zem šā akmens esot aprakta nauda, ko tur reizēm Velns liekot kaltēt. Reiz kādi gani ganījuši lopus netālu no akmens. Te ap pusdienas laiku pienācis kāds melns kungs un solījis dot. ganiem visu mucu zelta naudas, ja gani šim atdošot brangāko vērsi [..] Naudas muca sākusi celties laukā, bet vērsi sākuši plosīt vilki; gani vilkus aizbaidījuši, bet naudas muca atkal pavēlusies zem akmens."

1937. gadā no 75 gadus vecās Īvānu saimnieka mātes J. Jaunzems pierakstīja šādu nostāstu: "Zem akmens paslēpta guļot zelta muca. Viņa neesot dziļi, tikai pāra pēdas. Vairāki zelta racēji ar lāpstām piedūrušies dzirdējuši jau pat zelta skanēšanu, bet nekad izņemt mucu neesot iespējams, muca iegrimstot skanēdama, un izraktā bedre piebirstot ar smilti. Tad nu, lai dabūtu naudu, vajagot nokaut melnu vērsi (bez jebkāda raibuma). Vērša asinis 13. dienā (vasaras mēnesī) pusnaktī jānesot un jāizlejot ap akmeni. Tur, kur asinis sarecēšot, vajagot rakt, tad zeltu atradīšot un varēšot arī izņemt."
"Pat kungs, kas padzinis ziedotājus, pavēlējis ap akmeni izrakt grāvi, lai redzētu, cik dziļi akmens guļ zemē, un pie reizes, kas zin, varbūt arī atrastu apslēpto naudu. Viņš arī licis akmeni ar sešiem zirgiem novilkt nost, taču ķēdes pārtrūkušas, akmens palicis savā vietā, bet zirgi ieskrējuši purvā un noslīkuši."
"Kā stāstījuši veci ļaudis, tad vēl 19. gs. vidū vasaras naktīs ļaudis nesuši ziedojumus rudzu vārpas, olas, ogles un likuši tos pie akmens un nevis dobumā, kā to varbūt varētu domāt. Dobums esot radies no Pērkona spēriena, kad tas vajājis Jodu, kurš paslēpies zem akmens. Arī vēlākos laikos pērkona negaisā uzturēties pie akmens bijis bīstami. Uzskatījuši, ka pie akmens ir nelaba vieta un tā tuvumā bieži sper zibens."Pēdakmeņi, robežakmeņi, muldakmeņi. Juris Urtāns. Avots, 1990. — 88 lpp.

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 www.dabasretumi.lv 
 www.vietas.lv
 www.madona.lv 
 Dabas un vēstures retumi

Kategorija:Latvijas dižakmeņi
Kategorija:Sarkaņu pagasts