Salaca

Salaca () ir upe Ziemeļvidzemē. Tā ir 95 km gara, sākas no Burtnieku ezera un ietek Baltijas jūrā, Rīgas līcī. Vidējais caurplūdums grīvā: 31,3 m³/s, maks. 184 m³/s, min. 4,4 m³/s.Upes.lv. Salacas baseins Gada notece vidēji 1,06 km³. Apmēram 60% baseina platības dod Burtnieku ezera pietekas (Seda, Briede, Rūja), Sedas un Rūjas sateci kā upes faktisko sākumu var novērot jau ezerā. Ietekā — Salacgrīvas osta.

 Ģeogrāfija 

Salaca sākas Ziemeļvidzemes zemienes drumlinu Burtnieku līdzenumā, kas ap Valmieras un Limbažu novadu robežu pāriet purvainajā Viduslatvijas zemienes Metsepoles līdzenumā, bet grīvas apkaimē — Piejūras zemienes Vidzemes piekrastē. Ģeoloģiski visā tecējumā un baseinā dominē vidusdevona smilšakmeņi un māli.Ceļvedis pa Salacu un tās apkārtni laivotājiem, velotūristiem un autobraucējiem. Valdis Avotiņš, Ints Lukss. AGB. ISBN 9984-777-27-8 Klimats no piejūras līdz mēreni kontinentālam, vidējā temperatūra -4,5 — 6 ° C janvārī, +16,5 ° C jūlijā. Nokrišņu daudzums 700—750 mm gadā ar neizteiktu maksimumu vidustecē.Latvijas ģeogrāfijas atlants. "Jāņa sēta", 2020

 Raksturojums 

Augštecē un vidustecē upe plūst lēni, aiz Rozēnu tilta tās kritums kļūst straujāks un no Mērniekiem parādās akmeņainas krāces.Upesoga. Salaca

Salacas krastos vairākās vietās ir devona Burtnieku svītas smilšakmens atsegumi, piemēram Bezdelīgu klintis, Dzelveskalna atsegumi, Neļķu klintis, Skaņaiskalns, Silmaču iezis, Dauģēnu klintis, Strenču klints, Mērnieku klintis, Pietraga Sarkanās klintis, Upeskalna klintis, Zvīguļu klintis, Junču klintis un Rostu klintis. Daļā no tiem avotu ūdeņi sufozijas ceļā izskalojuši alas, tai skaitā lielāko dabīgo alu sistēmu Latvijā. Vasaras beigās ūdens līmenim krītoties, izteiktāki kļūst smilšu sēkļi un dziļums dažās platākajās vietās ir tikai ap 15 cm, lai gan Burtnieku ezers mazina noteces svārstības un augštecei pie iztekas gultne ir mākslīgi padziļināta. Upei ir arī dziļi, lēni posmi, pie iztekas upe neaizsalst, pateicoties siltākajam Burtnieku ezera ūdenim. Vasarā ūdens Salacā dzidrs, silts, zied ūdensrozes. No Mazsalacas sākas Salacas ielejas dabas parks, visā tecējumā upe atrodas Ziemeļvidzemes biosfēras rezervātā. Baseinā daudz aizsargājamu purvu.

Mīt vairākas zivju sugas: augšdaļā — sapali, līdakas, ālanti, asari, lejasdaļā arī plauži, raudas. Pavasaros daudz vimbu, rudeņos lašveidīgo. Salacas krastos pie Staiceles pavasaros tiek rīkotas makšķerēšanas sacensības "Staiceles vimba".Staiceles vimba 2009 Salacā atļauta tikai īpaši licencēta makšķerēšana.Likumi. Makšķerēšanas, vēžošanas un zemūdens medību noteikumi Laivošana pa upi visā garumā prasa 3—4 dienas, lielākais šķērslis ir bijušā Mērnieku dzirnavu dambja atliekas. Bīstama ir laivošana pār bijušo Staiceles papīrfabrikas dambi lielās pārgāznes dēļ.Dabas aizsardzības pārvalde. Salaca

 Pietekas 

 Kreisā krasta pietekas 
 Vecupīte;
 Ķirele (14 km);
 Dambjupīte (6 km);
 Laņģupīte;
 Nātrene (13 km);
 Īģe (49 km);
 Spaļupe (9 km);
 Karogupīte;
 Jogla (31 km)
 Puršēnupe (9 km)
 Noriņa (11 km);
 Korģe (33 km);
 Jaunupe (4 km).

 Labā krasta pietekas 
 Pēkšenupīte;
 Promulta;
 Aurupīte;
 Nikuce (8 km);
 Ramata (30 km);
 Peida;
 Līčupīte;
 Glāžupe (18 km);
 Pužupe (10 km);
 Melnupe (14 km).

 Lielākās apdzīvotās vietas upes krastos 
 Vecate
 Mazsalaca
 Skaņkalne
 Vīķi
 Staicele
 Rozēni
 Mērnieki
 Vecsalaca
 Salacgrīva

 Kilometrāža 
 Pilns garums 94,7 kmValdis Avotiņš, Ints Lukss, “Salacas pērles”, AGB, Rīga, 2002. ISBN 9984-663-39-6.
Kilometrino grīvas  Vieta 94,794,292,58584,383,682,682,482,080,779,778,877,775,472,370,969,768,767,764,3 60,858,054,952,952,751,849,248,444,944,143,941,039,838,337,335,033,632,9 32,031,728,822,820,919,318,718,016,915,912,77,46,24,43,63,01,50,8 Izteka un Vecates tiltsKritums — Mīkola tacisStraujtece — Kliņģera tacisMazsalacas luterāņu baznīcaĶireles ieteka un Lapu lejaMazsalacas tiltsBijušais Rīgas-Rūjienas dzelzceļa tiltsValtenbergas muiža un Lībiešu pilskalnsBezdelīgu klintisEņģeļu alaNeļķu klintisSkaņaiskalnsSilmaču iezisDauģēnu klintisNīkuces ietekaNātrenes ietekaRamatas ietekaJaunutēnu dižakmens un krācesJaunlīču strauta ietekaPiģeles ietekaĪģes ietekaStrenčupītes ietekaLimšēnu stāvkrasts un dambisCiematupītes ieteka un Mazais SkaņaiskalnsVīķu muiža un ūdensdzirnavu aizsprostsStaiceles-Mazsalacas ceļa tiltsĶenču pilskalns un Ķenču upītes ietekaKarogupītes ietekaStaiceles papīrfabrikas aizsprosts ar bijušo dzelzceļa tiltuStaiceles tiltsRēciema krasts un Staiceļu parksVīkšņu alasJoglas ietekaĶekaru salas un Ķekarupītes ietekaPuršēnu upītes ieteka un trosu tiltiņšDauguļu krāces un Lūšu tacisOdiņu salas un stāvkrastsRozēnu tiltsLīvupes ietekaPužupītes ietekaVecvietu krācīteMērnieku krāces, aiz tām Mērnieku un Ezerkalnu klintisMelnupes ietekaPunčuru-Tikmaču brasls un bijušais Valmieras-Ainažu dzelzceļa tiltsPietraga Sarkanās klintisUpeskalna un Zvīguļu klintisNoriņas ietekaJunču un Rostu klintisSalacas straujākā posma sākumsKorģes ieteka un stāvkrastu beigasSilvēveru tacisVecsalacas muiža, upe izplešas un kļūst seklaJaunupes ieteka un autoceļa tilts, seklumi beidzasSalacgrīvas tačiZirgakmens upes gultnēSalacgrīvas tilts

 Vēsture 
Salaca bijusi sens ūdensceļš. Zināms, ka jau 1127. gadā flote no Sāmsalas pa Salacu iepeldējusi sirot Rūjas novadā. No Indriķa hronikas zināms, ka 1216. gada pavasarī iebrucēji no Sāmsalas pa Salacas upi () iebruka letu zemēs ap Burtnieku ezeru un izpostīja novadu, bet leti viņus sakāva un piespieda bēgt.Fragments no Indriķa hronikas XIX.11.:Mortuo itaque rege pervenit verbum in Osiliam, simul et audientes balistarios et viros armatos Dune portum custodire, Saletsam intraverunt et ascendentes circa stagnum Astegerwe m villas Lettorum despoliaverunt et mulieres capientes viros interfecerunt. Et congregati sunt quidam ex Lettis, insequentes eos et com prehensos quosdam interfecerunt n et alios ad naves fugaverunt.  Latviskojums: "Kad nomira kņazs, vēsts par to sasniedza Sāmsalu, un, kad sāmsalieši reizē arī uzzināja, ka Daugavas ostu sargā stopnieki un bruņoti vīri, viņi iebrauca Salacā, devās augšup un izlaupīja letu ciemus ap Burtnieku ezeru, sagūstīja sievietes un nogalināja vīriešus. Tad sapulcējās kādi leti un sekoja viņiem, vairākus notvēra un nogalināja, bet pārējos piespieda aizbēgt pie kuģiem". Arī vēlākos laikos upe bijusi kuģojama; vēl līdz 1949. gadam pa to pludināti koki. 17. gadsimtā netālu no grīvas tika izrakts Jaunupes kanāls, kas novada Salacā Svētupes ūdeņus. Lejpus Iģes ietekas Salacā agrāk nēģi seklākās vietās ķerti ar tačiem, par ko saglabājusies atmiņa vietvārdos.Ceļotājs. Salaca: Mazsalaca — Salacgrīva Vairāki tači upes lejtecē mūsdienās atjaunoti un šķērso upi visā tās platumā.

 Atsauces 

 Ārējās saites 


Kategorija:Limbažu novada upes
Kategorija:Valmieras novada upes
Kategorija:Ainažu pagasts