Frānsiss Bēkons

Frānsiss Bēkons, pirmais Sentolbanas vikonts (, dzimis , miris ) bija angļu filozofs, valstsvīrs un esejists. Visplašāk pazīstams kā zinātniskās metodes izstrādātājs, un no šī viedokļa Bēkonu var uzskatīt par mūsdienu zinātnes un zinātniskās revolūcijas aizsācēju. Filozofijas virziena empīrisma aizsācējs un indukcijas izziņas metodes attīstītājs. 

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1561. gadā Londonā lorda - Lielā Zīmoga Glabātāja Nikolasa Bēkona un viņa sievas lēdijas Annas ģimenē. Studēja tieslietas Kembridžas Universitātē. 1576. gadā devās uz ārzemēm kopā ar angļu sūtni Francijā. Sakarā ar tēva nāvi 1579. gadā viņš atgriezās Anglijā, kur darbojās kā advokāts. 1584. gadā viņš kļuva par Anglijas Parlamenta locekli, 1586. gadā atbalstīja Marijas Stjuartes sodīšanu ar nāvi. Parlamentā pieslējās karalienes Elizabetes I favorītam Robertam Devero, otrajam Eseksas grāfam, kurš uzdāvināja Bēkonam lauku īpašumu. Kad Eseksas grāfu apvainoja valsts nodevībā, Bēkons uzstājās ar apsūdzībām pret viņu.
Kad tronī kāpa karalis Džeimss I, Bēkons sāka straujāk virzīties pa karjeras kāpnēm. 1606. gadā Bēkons apprecēja tirgotāja meitu Alisi Berhemu. 1613. gadā Bēkons kļuva par galveno prokuroru (attorney general), bet 1618. gadā - par lordu-kancleru. 

1621. gadā Bēkona karjera aprāvās. Parlamenta komisija apsūdzēja Bēkonu korupcijā, un viņam liedza ieņemt augstus amatus un uz dažām dienām ieslodzīja Tauerā. Vēlāk Bēkons apgalvoja, ka uzņēmies vainu, lai glābtu karali no skandāla. Miris 1626. gada 9. aprīlī pēc saaukstēšanās.


 Pazīstamākie darbi un idejas 
Frānsiss Bēkons radījis daudzas esejas.
 Zināšanu progress (The Advancement of Learning, 1605), kurā Bēkons deklarēja, ka svarīgākais valdnieka pienākums ir bagātināt pasauli ar drošām un auglīgām zināšanām
 Jaunais zinātņu organons (Novum Organum scientiarum jeb "Jaunais instruments" kā Aristoteļa darbu krājuma "Organons" jeb "Instruments" attīstījums, 1620), viens no būtiskākajiem darbiem zinātniskās metodes izstrādes evolūcijā. Darbā Bēkons izstrādā mācību par elkiem, kas apsēduši cilvēku prātus — cilts elki (idola tribus — cilvēku sugai piemītošā ierobežotība), alas elki (idola specus — katra cilvēka personīgā ierobežotība), tirgus elki (idola fori — ierobežojumi, kurus rada cilvēku savstarpējās attiecības, piemēram, neprecīza valoda), teātra elki (idola theatri — aplamās filozofijas mācības) —, kas traucē izziņu un no kuriem jāatbrīvojas, lai varētu izzināt dabu, sasniegt panākumus un realizēt mērķus.  1989. gadā darbs izdots latviski.
 Jaunā Atlantīda (The New Atlantis, 1626) - utopija par teiksmainu zemi Amerikas kontinentā.

 Vairāk vai mazāk ticamas versijas par Frānsisa Bēkona dzīvi 
 Vairākās Bēkona biogrāfijās pieļauj, ka Bēkons bija karalienes Elizabetes I un Valtera Devero, pirmā Eseksas grāfa, ārlaulības dēls. 
 Uzskata, ka, jaunībā dzīvojot Francijā, Bēkonam bijušas romantiskas attiecības ar karalieni Margo.
 Frānsisu Bēkonu dažkārt uzskata par rožkrustiešu kustības dibinātāju. Tiek pieļauts, ka Kristians Rozenkreics bija Bēkona pseidonīms.
 Daži autori (citu starpā tā domāja Marks Tvens) uzskatīja, ka Frānsiss Bēkons bija Viljama Šekspīra darbu patiesais autors.

 Ārējās saites 

 F.Bēkona darbi projektā Gutenberg (angliski)
 F.Bēkona darbi 
 Par F.Bēkonu Stenfordas filozofijas enciklopēdijā (angliski)

 Atsauces 

Kategorija:Londonā dzimušie
Kategorija:Angļu filozofi
Kategorija:Empīrisma filozofi
Kategorija:Zinātnes filozofija
Kategorija:Anglijas dižciltīgie
Kategorija:Angļu valodā rakstošie