Latgaliešu valoda

Latgaliešu (latgalīšu) jeb latgaļu valoda (latgaļu volūda) ir indoeiropiešu valodu saimes austrumbaltu atzara latviešu valodas dialekts vai tās augšzemnieku izloksnes dialekts (pēc viena uzskata), pēc otra viedokļa latviešu valodas sastāvdaļa, bet pie tam nav dialekts, pēc trešā atsevišķa baltu valoda, ko lieto latgalieši. Diskusija par šo tēmu joprojām turpinās. Latvijas likumā latgaliešu rakstu valoda ir ierakstīta kā "latviešu valodas vēsturiskais paveids".

Tā ir dzimtā valoda apmēram  cilvēku, galvenokārt Latvijā. Visvairāk latgaliešu valodu lieto Latgalē, kur dzīvo 97,6 tūkstoši latgaliski runājošo. Rīgā dzīvo 29,4 tūkstoši un Pierīgas reģionā 14,4 tūkstoši latgaliski runājošo.Tautas skaitīšana: Latgalē trešā daļa iedzīvotāju ikdienā lieto latgaliešu valodu Lielākās latgaliešu valodas pratēju kopienas ārzemēs ir Krievijā.

 Vēsture 
Latgaliešu valoda veidojusies no austrumlatviešu dialektiem, kas attīstījās seno latgaļu, sēļu un citu baltu cilšu apdzīvotajā teritorijā. Pēc Livonijas sabrukuma 16. gadsimtā Latgale nonāca Polijas—Lietuvas kopvalsts sastāvā, kur līdz 18. gadsimta beigām dominēja poļu un latīņu valoda, taču vietējā latgaliešu valoda turpināja pastāvēt kā iedzīvotāju saziņas līdzeklis un folkloras nesēja.

17.—18. gadsimtā latgaliešu rakstu valoda izveidojās uz poļu ortogrāfijas pamata. Pirmie zināmie teksti latgaliski datējami ar 18. gadsimta sākumu — katoļu garīdznieku sastādītie reliģiskie izdevumi, piemēram, jezuīta Andriva Jūrdža un citu autoru darbi. Šajā laikā valodu galvenokārt lietoja katoļu baznīcā un vietējā garīgajā literatūrā.

Pēc Latgales pievienošanas Krievijas Impērijai 1772. gadā sākās ilgstošs ierobežojumu periods. Pēc 1865. gada aizliedza drukāt grāmatas latīņu rakstībā, kas kavēja latgaliešu rakstu valodas attīstību. Neskatoties uz to, mutvārdu tradīcijas saglabājās, un 19. gadsimta beigās atjaunojās arī rakstu valoda.

20. gadsimta sākumā, līdz ar nacionālās atmodas kustību Latgalē, latgaliešu valoda piedzīvoja uzplaukumu. Tika izdoti laikraksti un literāri darbi, darbojās tādi rakstnieki kā Francis Trasuns, Jezups Rancāns un Ontons Slišāns.

Pēc Latvijas valsts dibināšanas 1918. gadā latgaliešu valodu lietoja skolās, presē un literatūrā, taču pēc 1934. gada autoritārā apvērsuma to sāka uzskatīt par latviešu valodas dialektu un izslēdza no skolu mācību programmas. Padomju okupācijas laikā valodas lietojumu publiskajā telpā turpināja ierobežot.

Kopš Latvijas neatkarības atjaunošanas 1990. gados interese par latgaliešu valodu ir pieaugusi. Ir izdoti mācību līdzekļi, vārdnīcas, literārie darbi, un valoda tiek mācīta skolās un augstskolās. Latgaliešu rakstu valoda ir atzīta par vienu no vēsturiskajām latviešu valodas rakstu tradīcijām. Neskatoties uz to, latgaliešu valodas lietotāju skaits pakāpeniski samazinās, un jaunākajās paaudzēs tā bieži tiek aizstāta ar vispārlietoto latviešu valodu. 2022. gadā 37,1 % jeb 61,3 tūkstoši Latgales iedzīvotāju 18—69 gadu vecumā mājās un ikdienā lietoja latgaliešu valodu. Latvijā kopumā — 98,7 tūkstoši jeb 8 % iedzīvotāju.

 Fonoloģija 

 Patskaņi 
 Īsie patskaņiGarie patskaņi Priekšējie Centrālie  Aizmugurējie  Priekšējie Centrālie  Aizmugurējie Augsta mēles pacēluma patskaņi           Vidēja mēles pacēluma patskaņi       ,      Vidēji zema mēles pacēluma patskaņi            Zema mēles pacēluma patskaņi           

Garais [ɨ:] sastopams izloksnēs (piemēri, malnȳs, mozȳs)

 Līdzskaņi 
 Labiāls Dentāls Alveolārs Palatāls VelārsNazāls m/mʲn/nʲ   ɲ Slēdzenis  nebalsīgs  p/pʲ  t/tʲ     k/kʲ balsīgs b/bʲ  d/dʲ      ɡ/gʲ Frikatīvs  nebalsīgs (f)  s/sʲ ʃ    (x) balsīgs v/vʲ  z/zʲ  ʒ   Afrikāta  nebalsīga   ts/tsʲ  tʃ    balsīga   dz/dzʲ  dʒ   Centrālais aproksimants       j Laterālais   l/lʲ   ʎ Vibrants    r/rʲ   

Līdzskaņi [f] un [x] sastopami tikai aizguvumos.

 Alfabēts 

 A a [a] Ā ā [a:] B b [b],[bʲ] C c [ts],[tsʲ] Č č [tʃ] D d [d],[dʲ] E e [e],[æ] Ē ē [e:],[æ:] F f [f] G g [g],[gʲ] Ģ ģ [dj] H h [x] I i [i] Y y [Y],[ɵ],[ɨ] Ī ī [i:] J j [j] K k [k],[kʲ] Ķ ķ [tj] L l [l],[lʲ] Ļ ļ [ʎ],[lʲ] M m [m],[mʲ] N n [n],[nʲ] Ņ ņ [ɲ],[nʲ] O o [ɒ] Ō ō [ɒː], [ɔː], [ɔa] P p [p],[pʲ] R r [r],[rʲ] S s [s],[sʲ] Š š [ʃ] T t [t],[tʲ] U u [u] Ū ū [u:] V v [v],[vʲ] Z z [z],[zʲ] Ž ž [ʒ]

Alfabētā nav pārstāvēts patskanis "ȳ" ([ɨ:]). Pieļaujama divskaņa "uo" ([uɔ]) aizstāšana ar "ō".

Burti "ķ" un "ģ" sastopami tikai aizgūtajās vārdformās (piemēram, riņķa, aizkuņģa).
Burts "e" paredzēts diviem dažādiem patskaņiem ([e] un [æ]), nezinātājam liedzot iespēju tos atšķirt (piemēram, ezereņš [ezʲerʲenʲʃ] un meita [mʲæita], tēte [tʲæ:tʲæ]).
Alfabēts neļauj pilnvērtīgi parādīt mīkstinātos līdzskaņus (piemēram, ēst [æ:sʲtʲ], es [æsʲ], mes [mʲæsʲ]).

 Atšķirības starp latgaliešu un latviešu valodu 

 Fonētiskās atšķirības 
latviskilatgaliskimāte  muote [m`uoťä]Par latgaliešu vārdu rakstības un fonētiskās transkripcijas principiem skat., piem.: Rudzīte M. Latviešu dialektoloģija. R., 1964; Leikuma L. Gruomota školuotuojim. Lielvārde, 1992; A. Reķēna. Kalupes izloksnes vārdnīca. R., 1998; A. Breidaks. Darbu izlase, R., 2007; Брейдак А. Фонетика латгальских говоров латышского языка: диахрония и синхрония. Автореферат диссертации на соискание ученой степени доктора филологических наук. Вильнюс, 1989 u. c.darbs  dorbs [do^rps]vējšviejs [ẃ`iejś]melnsmalns [ma^lnc]tēvstāvs [t`āus]citscyts [cyc]dzīvedzeive [dźe^iẃä]ūdensiudiņs [i^ud´`ińć]mūsumyusu [my^usu]pienspīns [ṕ`īnc]dotdūt [d^ūť]

latviskilatgaliskirādītiesruodeitīs [r`uode^iť^īś]parādītiespasaruodeit [pasar`uode^iť ]atgrieztiesatsagrīzt [acaǵŕ`īśť ], grīztīs [ǵŕ`īśť^īś]nerādītiesnasaruodeit [nasar`uode^iť ]

 Vārdu salīdzinājums 
latviskilatgaliskiĢeogrāfisko nosaukumu piemēriRīgaReiga [Ŕ`eiga]RēzekneRēzekne [Ŕ`ääźäkńä], Rēzne [Ŕ`ääźńä]DaugavpilsDaugpiļs [D`auḱṕ`iĺś]LatgaleLatgola [Ladgola]Skaitļa vārdu piemēriviensvīns [ẃ^īnc]dividiv [d´`iu], arī diveji [d´iẃeji]tūkstotistyukstūša [t`yukst`ūša]Vietniekvārdu piemērieses [äś]mēsmes [ḿäś]tutuviņšjisviņa jei [j`ei]viņi jī [j`ī]viņasjuos [j`uos]kaskastastysšisitysvissvysskurškurs [k`urs]ikvienssevkurs [ś`äuk`urs]Apstākļa vārdu piemēridaudz daudzi [d`audźi], namoz [namos]turtīšeititekākai [ka^i]kāpēcparkū? [par·k`ū]Partikulu piemērijānui [n`ui], tai [ta^i]nēnā [n`ā]nena, ni [ńi], nā [n`ā]Ar dabu saistītie lietvārdikokskūks [k`ūks]utsvuts [vuć], ģen. vuts [vuć], dat. vutei [vuť`ei][siena] kaudzeguba, arī skaudzezivszivs [ź`iuś] ģen. zivs [ź`iuś], dat. zivei [ź`iẃ`ei]akmensakmiņs [aḱḿ`ińć], demin. akmisteņš [aḱḿiśť`eńč]ūdensiudiņs [i^ud´`ińć], demin. iudisneņš [i^ud´iśń`eńč]mākonismuokuļs [m`uok`uĺś]smiltissmiļkts [śḿ`iĺḱć], ģen. smiļkts [śḿ`iĺḱć], dat. smiļktei [śḿ`iĺḱť`ei]zemezeme [źäḿä], dial., poēt. — arī zems [źäḿś]saulesaule [s`auĺä]mēnessmienesnīks [ḿ`ieńeśń`īks], poēt. — arī mieness [ḿ`ieńeśś]zvaigznezvaigzne [zv`aiǵźńä]varavīksnedzeļvērte [dź`eĺv`ääŕťä]lietusleits [ĺe^ic]negaissnalaiks [nal`aiks]pērkonspārkiuņs [p`āŕḱ`iuńć]zibenszibsnis [p`āŕḱ`iuńć]kalnskolns [ko^lnc]ielejalīkne [ĺ`īḱńä]ceļšceļš [ć`eĺš´ ]ugunsguņs [g`uńć], ģen. guņs [g`uńć], dat. gunei [guń`ei]naktsnakts [naḱć], ģen. nakts [naḱć], dat. naktei [naḱť`ei]lapalopasēklasākla [s`ākla]spalvaspolva [sp`olva]putnsputnyssunssuņs [s`uńć]kaķiskačs [kačš]saknesakne [sakńä]pelnipalni [p`alny]olaūla [`ūla]dūmidyumi [d`yumi]Ķermeņa daļu nosaukumigalvagolvasmadzenessmedzini [śmädźińi]matsmots [moc]deniņipluonumi; dzausnys [dz`ausnys]pierepīre [p`īŕä]acsacs [aćś]skropstasraudzeni [r`audźeńi]uzacisizačiaussauss [`auśś]mēlemēle [ḿ`ääĺä]smaganasmuzlyszobszūbs [z`ūps]mutemute [muťä]rokarūka [r`ūka]krūšukaulskryutežs [kr`yuťešš]kaulskauls [k`auls]ādauoda [u^oda]taukitauki [t`auḱi]sirdssirds [śiŕć]vēdersvādars [v`ād`ars]saules pinumspasirds [paśiŕć]aknasoknysniereseikši vsk. [e^iḱść]asinsašnis [aš´ńiś]ragsrogs [roks]miesamīsa [ḿ`īsa]celisceļs [ć`eĺś ]pēdapāda [p^āda], ģen. pādys [p^ādys], dat. pādai [p^ād`ai]pēdas (nospiedumi)pādi dsk., ģen. pādu, dat. pādimšņorzābaku šķēlumspavuorška <small>[pav`uorška]pirkstspierstsasteaste [aśťä]Lietvārdi, kas apzīmē cilvēkucilvēkscylvāks [c`ylv`āks], dsk. parasti — ļauds [ĺauć], retāk — cylvāki [c`ylv`āḱi]sievietesīvīte [ś`īv`īte], ģen. sīvītis [ś`īv`ītis], dat. sīvītei [ś`īv`īť`ei]vīrietisveirīts [ẃ`eiŕ`īć], ģen. veirīša [ẃ`eiŕ`īša], dat. veirīšam [ẃ`eiŕ`īš`am]tēvstāvsmātemuotevectēvsvaciks, vacjuks, sar. arī — dzedsvecmāmiņavace, sar. arī — bababērnsbārnsdēlsdālsmeitameitamazdēlsunuksmazmeitaunucevīramātemuoteica, veiramuotesievasmātesīvysmuotebrālisbruoļsmāsamuosabrāļasievamāršavīrabrālisdīversbrālēnsbruolinīksbrāļadēlsbruolānsmāsīcamuosineicamāsasdēlsmuosānspriekšnieksviersinīksDarbības vārdu piemēriteikt, sacītsaceit [sać^eiť ]slavētteiktdegtdegt [d´eḱť ]ietīt [^īť ]nāktatīt [ať^īť ]gulētgulēt [guĺ^ääť ]sēdētsēdēt [ś`ääd´^ääť ]stāvētstuovēt [st`uoẃ^ääť ]peldētmaut [m`auť], mauduot [m`audu^oť ]lidotskrīt [śḱŕ`īť ], laistīs [la^iśť^īś]dzertdzert [dźäŕť ]ēstāst [ääśť ]kostkūst [k^ūśť ]košļātkūdeitdzirdētdzierdēt [dź`ieŕd´^ääť ]redzētredzēt [ŕädź^ääť ]skatītiesvērtīsnogalinātnūsist [n`ūśiśť ], nuoveit [n`uoẃ^eiť ]mirtmiert [ḿ`ieŕť ]dotdūt [d^ūť ]ņemtjimtmainītpuormeitzinātzynuot [zynu^oť ]mēģinātraudzeitpierastdajiuktKrāsu nosaukumibaltsbolts [bo^lc]dzeltensdzaltons [dza^lt`onc]melnsmalns [ma^lnc]zaļšzaļš [z`aĺš´]sarkanssorkons [so^rk`onc]Citu īpašības vārdu piemērijaunsjauns [ja^unc]karstskorsts [ko^rsc]aukstssolts [so^lc]lielslels [ĺ`els], izloksnēs izrunā arī [l`els, lyls]mazsmozs [moss]apaļšopols [op`ols]garšgars [g`ars]sausssauss [s`auss]labslobs [lops]sliktsnalobs [nalops]jauksbreineigsātrsdreizs, mudryslēnslānslēzenslāvspilnspylns [p`ylnc]tukšstukšs, dīks

Piezīmes:
1. Zīme ^ nozīmē lauzto intonāciju; ja latgaliešu vārdā lauztā intonācija ir garā patskanī (^ā, ^ē, ^ī, ^ū), tad izrunājot to it kā pārrauj uz pusēm, t. i., patskaņa vidū izrunā tik tikko dzirdamu pauzi (piem., vārdu īšu izrunā līdzīgi kā ī-išu). Ja lauztā intonācija ir divskanī (a^u, a^i, e^i, i^e, u^o) vai patskaņa savienojumā ar līdzskani (a^l, e^l, a^m, a^n u. tml.), tad izrunājot uz pusēm "pārrauj" šo savienojumu, t. i., vārdus l^aissim, go^lva izrunā līdzīgi kā la-issim, go-lva. Līdzīga lauztā intonācija ir arī, piem., dāņu valodā.
2. Zīme ` nozīmē krītošo intonāciju, t. i., kā vārdā gaisma [g`aisma].

 Gramatiskās atšķirības 
latviskilatgaliskimeklēju darbumekleju dorbauz vienu dienu||iz vīnys dīnys
|--
|tas nav labiitys nalabiviņš dara darbu, viņš nedara darbujis dora dorbu, jis nadora dorbadažādi cilvēki dažādi rīkojasvysaidi ļauds vysaiži dorabalti sniegi balti spīdbolti snīgi boltai speidkur tu iesi? kur tu ieliki?kur tu īsi? kimā tu īlyki?gribu ēst, mani sauc ēst, es iešu ēstgrybu ēst, mane sauc āstu, es īšu āstupēc brokastīm, pēc stundas, pēc paraugapiec reitišku, par stuņdi, pa paraugamvelt, celt, ēst, vest — vels, cels, ēdīs, vedīsveļt, ceļt, ēst, vest — veļs, ceļs, ēss, vessšodien braucu, kliedzu, nesu — vakar braucu, kliedzu, nesušudiņ braucu, klīdzu, nasu — vakar brauču, klīdžu, nešubailes, skumjas, iesnas, dūņas, medībasbaile, skume, īsna, dyune, medeibaiedzer alu, nogriez maizi, ielej pienuizdzer ols, atgrīz maizis, īsalej pīnaviņš nākšot, viņa nākšot, viņi nākšotjis atīškys, jei atīškūte, jī atīškūtses neesmu atdevis, nav ticis atdotses natyku atdevs, navā bejs atdūtsja viņš būtu bijis mājāskab jis bejs sātāslimniekam vajadzēja ārstu, vajadzēja meklēt ārstunavasalajam vajadzēja uorsta, daguoja meklēt uorstasen neesam skatījušiesseņ jau vēremēs, seņ navā vārtūs

 Formas, kuru lietojums kopīgs ar lietuviešu valodu 

 Daži leksikas piemēri 
{|
|--
|latviski||latgaliski||lietuviski||
|--
|apkārt||apleik||aplinkV. Lukaševičs. Latgaliešu-latviešu vārdnīca. Daugavpils, 2011; www.vuordineica.lv; Lietuviešu-latviešu vārdnīca. R., 1995; Dabartinės lietuvių kalbos žodynas. V., 1993||
|--
|lejup||zamyn||žemyn||
|--
|iekšā||vydā||viduj(e)||
|--
|vienmēr||vysod||visad(a)||
|--
|ikdienas-||kasdīnys-||kasdienis||
|--
|viņš||jis||jis||
|--
|viņa||jei||ji||
|--
|un||i (saīsināts no senākā *ir)||ir||
|--
|jauniete, meitene||mārga||mergina, merga||
|--
|ģimene||saime||šeima||
|--
|dzimtene||tāvaine||tėvynė||
|--
|priekšnieks||viersinīks||viršininkas||
|--
|austrumi||reiti||rytai||
|--
|rietumi||vokori||vakarai||
|--
|steidzams||skubeigs||skubus||
|--
|auksts||solts||šalta||
|--
|posts||vuorgi||vargas
|--
|rinda||aiļa||eilė||
|--
|kļūda||klaida||klaida
|--
|lappuse||puslopa||puslapis||
|--
|galotne||viersyune||viršūnė||
|--
|stabs||stulps||stulpas||
|--
|lakatiņš||skareņa||skarelė||
|--
|kleita||sukne||suknelė||
|--
|šķēres||zirklis||žirklės||
|--
|nākt||atīt||ateiti||
|--
|peldēties||mauduotīs||maudytis||
|--
|lasīt (piem., grāmatu)||skaiteit||skaityti||
|--
|apsēsties||atsasēst||atsisėsti||
|--
|atbildēt||atsaceit||atsakyti||
|--
|kavēties||vāluot||vėluoti||
|--
|mocīt||komuot||kamuoti||
|--
|nosprāgt||nūgaist||nugaišti||
|--
|spaidīt||maidzeit||maigyti
|--
|saaukstēties||puorsaļt||peršalti||
|--
|taujāt, izjautāt||klaust||klausti, klausinėti||
|--
|iekārtoties||īsataiseit||įsitaisyti||
|--
|piecelties||atsastuot||atsistoti||
|--
|sūrstēt||pierkšēt||perštėti||
|}

 Daži gramatikas (morfoloģijas un sintakses) piemēri 

latviskilatgaliskilietuviskiman naves naturuaš neturiuko mēs darītukū dareitumemką darytumėmman nav aukstsmaņ nasoltsman nešaltaviņš ir mans priekšnieksjis muns viersinīksjis mano viršininkasvisus viņš nepaņēmajis na vysus pajēmejis ne visus paėmėviņš rīt nāks pēc pienajis reit atīs pīnajis ryt ateis pieno

 Tiesiskais statuss 
Pirmajā Latgales latviešu kongresā 1917. gadā, vienojoties par Latgales apvienošanos ar pārējām Latvijas vēsturiskajām zemēm, tiek nolemts pieprasīt pašnoteikšanās tiesības arī valodas lietojumā. Starpkaru Latvijas Republikā latgaliešu valoda Latgalē ir pirmā izvēle vairumam iedzīvotāju, tā tiek plaši apgūta skolās, lietota vietējā pārvaldē, publikācijās un sadzīvē. Pēc 15. maija apvērsuma tās lietojums tika ierobežots, tās vietā izceļot latviešu rakstu valodu. Sākoties Latvijas okupācijai, no 1940. gada valodas nomākšana pastiprinās (izņemot 1943.—1944. gadu un trimdu), valodai saglabājoties runas formā un privātā lietojumā, arī baznīcās. Kopš 1950. gadu sākuma padomju preses un publicistikas izdevumi latgaliešu valodā pakāpeniski izzūd — kā pēdējais latgaliski iznāk Kolchoznīku kalendars 1960. godam'', faktiski sākas otrais drukas aizliegums.Inese Paklone. LITERĀRA DARBA AUTORĪBAS KONCEPTS: KONTEKSTUĀLIE ASPEKTI Publiskajā vidē latgaliešu valoda atgriežas tikai 1980. gadu vidū, kad presē sāk parādīties dzeja latgaliešu valodā.

Valsts valodas likuma 3. panta ceturtā daļa nosaka, ka "Valsts nodrošina latgaliešu rakstu valodas kā vēsturiska latviešu valodas paveida saglabāšanu, aizsardzību un attīstību".

2009. gadā Augstākās tiesas Senāts nolēma, ka latgaliešu valodu nevar lietot kā tiesvedības valodu administratīvajā procesā, jo par valsts valodu uzskatāma latviešu literārā valoda.

2021. gada 16. jūnijā Latvijas Republikas 13. Saeima ar 46 balsīm par, 24 pret un vienu atturoties atbalstīja deputātu Edmunda Teirumnieka un Janīnas Kursītes-Pakules (abi NA) trešā lasījuma priekšlikumu "Latviešu vēsturisko zemju likumam",Saeima.lv. Saeima pieņem Latviešu vēsturisko zemju likumu (16.06.2021.) kurā latgaliešu valodu apliecināja par valodu ne tikai rakstu valodas, bet arī vispārīgajā nozīmē:Likumprojekts “Latviešu vēsturisko zemju likums” (Nr.788/Lp13) izskatīšanai trešajā lasījumā.
Valsts un attiecīgās pašvaldības nodrošina latgaliskās identitātes un kultūrvēsturiskās vides saglabāšanu un ilgtspējīgu attīstību, tostarp veicinot latgaliešu valodas kā latviešu valodas paveida apguvi, t.sk., izglītības iestādēs, un lietojumu publiskajos pasākumos un ikdienas darbā, kā arī atjaunojot un vidē izmantojot vietvārdus latgaliešu valodā, t.sk., ceļazīmēs, vietu un ielu nosaukumos. Valsts veicina latgaliešu valodas kā latviešu valodas paveida un lībiešu valodas lietošanu informatīvajā telpā, it sevišķi sabiedriskajos elektroniskajos plašsaziņas līdzekļos.Kopš 2021. gada novembra Balvu novads kļuva par pirmo, kurā uzstādītas valsts standartam atbilstošas ceļazīmes ar latgaliešu rakstu valodas tekstu. Iepriekš to panākt centās Viļakas novada pašvaldība, taču saskārās ar VSIA "Latvijas Valsts ceļi" pretestību. 2023. gadā plānots turpināt jauno zīmju izvietošanu. Pirms tam mazāka mēroga zīmes iepriekš tikušas uzstādītas Kārsavā un citur Latgalē. Zīmju standarta maiņu veicināja 2021. gada vasarā pieņemtais Valsts prezidenta Egila Levita iesniegtais Latviešu vēsturisko zemju likums, kurā tiek uzsvērts valsts un pašvaldību pienākums rūpēties arī par latgaliešu rakstu valodas saglabāšanu, tajā skaitā arī uz ceļazīmēm.

 Skatīt arī 
 Valodu politika Latvijā

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Valsts valodas centra apstiprinātie latgaliešu rakstības noteikumi
 Latgales Kultūras centra izdevniecība
 Lietuviešu-latviešu-latgaliešu vārdnīca
 latgaliski
 Tīmekļa vietne latgola.lv
 Aglyunas Zvaneņš
 "Home Mini vārdnīca" Latviešu — latgaļu — sēļu — kuršu
 DIVEJIS LATVĪŠU ROKSTU TRADICEJIS: KŪPEIGAIS I ATŠKIREIGAIS
 J. Cybuļs, L. Leikuma. Latgalīšu ābece (lementars). 1. daļa. (PDF formātā)
 J. Cybuļs, L. Leikuma. Latgalīšu ābece (lementars). 2. daļa. (PDF formātā)
 L. Leikuma. Gruomota školuotuojim. (PDF formātā)
 Lidija Leikuma. Latgalīšu volūda- gramatika (PDF formātā)
 latviski
 Lynuojs (latgalīšu daslēdzis škola) — latgaliešu valodas pašmācība
 Latviešu valodas dialekti (PDF formātā)
 NOTEIKUMI PAR LATGALIEŠU IZLOKSNES LIETOŠANU
 krieviski
 Забытый феномен — восточные латыши
 Откуда есть пошла Латвия...
 Латгалы — забытый народ

Kategorija:Latvijas valodas
Kategorija:Baltu valodas
Kategorija:Latgaliešu valoda