Koijots

Koijots (Canis latrans) ir vidēji liels suņu dzimtas (Canidae) plēsējs. To sauc arī par prēriju vilku. Koijots dzīvo Ziemeļamerikas un Centrālamerikas prērijās; Panamā, Meksikā, ASV un Kanādā. To var sastapt arī Aļaskā.ADW: Canis latrans: Information Atšķirībā no pelēkā vilka, kas ir cēlies Eirāzijā, koijota dzimtene tāpat kā briesmīgajam vilkam ir Amerikas kontinents. Salīdzinot abus plēsējus, koijots ātrāk nekā vilks piemērojas jauniem dzīves apstākļiem.

Vārds "koijots" ir cēlies no Meksikas spāņu valodas. Latīniskais nosaukums Canis latrans nozīmē "rejošais suns".

 Izskats 
Koijota vidējais ķermeņa garums ir 75—78 cm, augums skaustā apmēram 50 cm, svars 7—21 kg. Ziemeļu reģiona īpatņi ir lielāki, nekā dienvidu reģionā. Ziemeļos tie var svērt pat virs 30 kg. Koijotam ir 42 vai 44 zobi. Zinātnieki ir novērojuši, ka mājas suņa galvaskauss pēc formas ir līdzīgāks koijotam nekā vilkam.Koler-Matznick, Janice (2002). "The Origin of the Dog Revisited". Anthrozoös 15 (2): 98-118. Vēl viena īpašība koijotam ir kopīga ar suni, bet nav raksturīga vilkam — koijotam un sunim karstumā svīst ķepas, vilkam nesvīst. Koijots var skriet ar ātrumu līdz 69 km/hhttp://www.infoplease.com/ipa/A0004737.html un pārlēkt 4 metru šķērsli.

Kažoka krāsa variē no pelēkbrūnas līdz dzeltenpelēkai uz muguras, ar gandrīz baltu kaklu un vēderu. Priekškājas, galvas sāni, purns un ķepas ir rudi brūnas. Kažoks ir dubults, ar biezu smilšu krāsas pavilnu un garākiem akotmatiem. Astes gals ir melns. Reizi gadā koijots maina apmatojumu, nomainot biezo ziemas kažoku pret plānāko vasaras. Ausis, salīdzinot ar galvas izmēru, ir palielas, toties pēdas — mazas. Kalnos dzīvojošie koijoti ir tumšāk brūni, bet prēriju un tuksnešu koijoti dzeltenīgāki.

 Ieradumi 
Lai gan bieži koijoti pārvietojas grupās, tomēr tie labprātāk medī pāros. Bars parasti sastāv no 6 tuvu radniecīgiem pieaugušiem dzīvniekiem, viengadniekiem un kucēniem. Koijotu bari parasti ir mazāki par vilku bariem un bara attiecības nav tik ciešas. Tas ir saistīts ar koijotu ātru nobriešanu — jau gada vecumā tie ir pieauguši, bet vilki tikai divu gadu vecumā kļūst patstāvīgi.Macdonald, David (1984). The Encyclopedia of Mammals: Visbiežāk koijoti medī naktī, bet reizēm arī dienā. Kādreiz koijoti mēdza medīt jebkurā diennakts laikā, bet cilvēku ietekmes rezultātā tie ir kļuvuši par izteiktiem nakts medniekiem.

Koijoti rok sev alas, lai gan mēdz ieņemt arī āpša vai bebra alu. Tiem ir fiksētas teritorijas, parasti apmēram 19 km rādiusā ap alu. Teritorijas, no kurām tiek aizdzīti vilki, uzreiz ieņem koijoti. Tie labāk par vilkiem māk piemēroties kaimiņattiecībām ar cilvēkiem. Koijota mūža garums ir apmēram 10 gadi savvaļā, bet nebrīvē tas var nodzīvot līdz 18 gadiem.

Koijoti mēdz veidot monogāmus pārus uz vairākiem gadiem. Mātītei grūsnība ilgst 60—63 dienas un vienā metienā piedzimst 1—19 mazuļi, vidēji pieci. 50—70% kucēnu neizdzīvo līdz gada vecumam,DNR - Coyote (Canis latrans) tādēļ tas tiek kompensēts ar lieliem metieniem. Kucēni piedzimst akli un kurli. Mazuļi diezgan ātri aug, acis un ausis atveras desmitajā dienā un, sasniedzot 21—28 dienu vecumu, kucēni sāk nākt laukā no alas. Mātīte mazuļus baro ar pienu apmēram 35 dienas. Pēc tam vecāki baro savus kucēnus, atvemjot barību. Jaunie tēviņi pamet alu 6—9 mēnešu vecumā, mātītes bieži paliek kopā ar ģimeni uz mūžu.Kennel.htm Atšķirībā no vilkiem, vecākā mātīte pieļauj savā tuvumā citas barojošas mātītes. Koijoti ir pieauguši apmēram 12 mēnešu vecumā.

Koijotus dabā ir grūti pamanīt, toties var bieži sadzirdēt īpatnējos rējienus augstā tonī. Tie var būt gan īsi, gan savirknēti garā gaudām līdzīgā virknē. Koijoti parasti ir dzirdami naktīs vai vakarā, bet reizēm arī dienā. Lai gan koijotus var dzirdēt visu gadu, visbiežāk tas ir pārošanās sezonā pavasarī un rudenī, kad jaunie dzīvnieki pamet ģimeni un dodas meklēt savu teritoriju.

 Medījums 
Koijoti ir gaļēdāji, kas medī pamatā zīdītājus. 90% medījuma ir siltasiņu dzīvnieki. Koijoti parasti medī nelielus dzīvniekus: peles, lemingus, vāveres, putnus, čūskas, ķirzakas, briežus un mājdzīvniekus, kā arī lielos kukaiņus. Tie labprātāk ēd svaigu medījumu, bet neatsakās no maitas. Koijots viegli piemērojas jaunai diētai, tas bez bailēm apmeklē cilvēku ēdienu izgāztuves. Rudenī un ziemā koijoti ēd arī augļus un dārzeņus.

Koijotu medību paņēmieni mainās atkarībā no tā, ko tas vēlas nomedīt. Ja koijots medī mazu dzīvnieku, tas lēni pārvietojas pa lauku un rūpīgi ošņā pēdas. Pamanījis upuri, tas vispirms sastingst, tad pielavās un uzbrūk līdzīgi, kā to dara kaķi. Lielāku dzīvnieku, piemēram, briedi, koijoti medī grupās. Tas tiek vajāts līdz pagurumam. Pie labas izdevības briedim uzbrūk, tam tiek iekosts kaklā, cenšoties dzīvnieku nogāzt zemē. Koijoti ir ļoti izturīgi un neatlaidīgi mednieki. Tie var medīt no 14 minūtēm līdz 21 stundai. Neveiksmīgās medībās koijots var atlaist upuri gan pēc 2 minūtēm, gan tikai pēc 8 stundām. Piemēram, sniegs var traucēt veiksmīgām medībām. Koijotu bars ir ļoti neatlaidīgs un izveicīgs, un var nomedīt pat pieaugušu alni, kas var būt smagāks par 250 kg.Yellowstone National Park - Coyotes (U.S. National Park Service)

 Ienaidnieki 
Vislielākais koijota ienaidnieks ir pelēkais vilks. Teritorijās, kurās vairs nav vilku, dramatiski pieaug koijotu skaits. Lai ierobežotu koijotu populāciju, Jeloustounas nacionālā parka teritorijā mērķtiecīgi atgrieza vilkus. Kopš tur ir vilki, neiejaucoties cilvēkam, koijotu skaits ir stabilizējies un vairāk nepalielinās. Pirmajos divos gados pēc vilku populācijas atjaunošanas, koijotu skaits samazinājās uz pusi. Lai aizbaidītu koijotu barus, ap ganībām mēdz izlaistīt vilku urīnu.

Koijotus dažreiz medī arī pumas, no kurām koijoti izvairās. Cilvēki, lai aizbaidītu no kādas teritorijas koijotus, lieto pumas rēcienu atskaņošanu.qawebsites.com Reizēm lāči nogalina koijotus, vairāk gan kā sāncenšus uz medību teritoriju, nevis kā medījumu.

Rudās lapsas un koijoti cenšas dzīvot katrs savā teritorijā. Lai gan koijoti biežāk uzbrūk lapsām nekā lapsa koijotam, tomēr arī lapsa sargās savu alu un bērnus. Reizēm ir redzēts, ka koijoti un lapsas mierīgi dzīvo līdzās un medī vienotā teritorijā. Koijoti labprāt sadzīvo ar āpšiem. Koijots nav veikls alu racējs, tādēļ sīkos grauzējus parasti neizrok no alām, bet medī, kamēr tie skrien pa zemes virsu. Āpsis nav ātrs skrējējs, bet labi rok alas. Tādēļ bieži abi mēdz medīt kopā.

 Koijots un cilvēks 
Šobrīd koijoti ir visnegantākie uzbrucēji mājdzīvniekiem: aitām, kazām un liellopiem. Mājdzīvniekus koijoti medī tikai barā. Parasti tiek iekosts kaklā uzreiz aiz žokļa, un medījums turēts, kamēr noasiņo. Mazos jērus un kazlēnus, koijoti nomedī, pārkožot galvaskausu. Koijoti parasti apēd visu medījumu. Atšķirībā no klejojošiem suņiem, tiem pāri paliek tikai lielie kauli un kažoka apmatojums.

Lai arī koijoti tiek nežēlīgi medīti, to skaits nemazinās, bet tieši otrādi — pieaug. Koijots viegli piemērojas jauniem apstākļiem un cilvēku rīcībai. Tas ātri ieņem teritorijas, kurās vairs nedzīvo vilki. Koijoti parasti neuzbrūk cilvēkiem, tomēr no koijotu bara ir jāuzmanās. Līdz šim ir zināms tikai viens letāls notikums, kad koijoti nokoda cilvēku.Coyote Attacks on Children

 Sistemātika 
Koijotiem ir zināmas 19 pasugas:Canis latrans
 Koijots (Canis latrans)
 Meksikas koijots Canis latrans cagottis — Meksika
 San pedro Martir koijots Canis latrans clepticus — Kalifornija
 Salvadoras koijots Canis latrans dickeyi — Salvadora
 Dienvidaustrumu koijots Canis latrans frustor — Kanzasa, Oklahoma, Teksasa, Misūri, Ārkanzasa
 Belīzes koijots Canis latrans goldmani 
 Honduras koijots Canis latrans hondurensis
 Durango koijots Canis latrans impavidus — Sonora, Čivava, Durango, Zakateka
 Ziemeļu koijots Canis latrans incolatus — Jukona, Britiškolumbija, Aļaska
 Tiburona salu koijotsCanis latrans jamesi — Tiburona salas
 Prēriju koijots Canis latrans latrans — Alberta, Manitoba, Ņūmeksika, Teksasa
 Kalnu koijots Canis latrans lestes — Britiškolumbija, Alberta, Jūta, Nevada
 Mernas koijots Canis latrans mearnsi — Kolorādo, Jūta, Sonora, Čivava
 Rio grande koijots Canis latrans microdon — Teksasa, Tamaulipa
 Kalifornijas koijots Canis latrans ochropus — Kalifornija, uz rietumiem no Sjerra Nevada
 Pussalas koijots Canis latrans peninsulae — Kalifornija
 Teksasas prēriju koijots Canis latrans texensis — Teksasa, Ņūmeksika, Meksika
 Ziemeļaustrumu koijots Canis latrans thamnos — Saskatčevana, Ontario, Indiāna, Misūri
 Ziemeļrietumu koijots Canis latrans umpquensis — Vašingtonas šats, Oregona
 Kolimas koijots Canis latrans vigilis — Klusā okeāna krasts Meksikā

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 https://web.archive.org/web/20090207131826/http://www.montana.edu/~wwwbi/staff/creel/bio480/The%20red%20wolf.pdf
 http://www.livescience.com/animals/070911_wolves_coyotes.html
 https://web.archive.org/web/20081229054925/http://www.nsrl.ttu.edu/tmot1/canilatr.htm

Kategorija:Suņi
Kategorija:Ziemeļamerikas fauna
Kategorija:ASV fauna