Rīgas apriņķis

Rīgas apriņķis (, ) bija administratīva vienība Pārdaugavas hercogistes (1566—1582), Zviedru Vidzemes (1629—1721), Vidzemes guberņas (1721—1918), Baltijas hercogistes (1918), Latvijas SPR (1919), Latvijas Republikas (1918—1940), Latvijas ģenerālapgabala (1941—1944) un Latvijas PSR (1940/1944—1949) sastāvā.

 Livonijas hercogistes sastāvā 
Rīgas apriņķi (distriktu) izveidoja 1566. gadā Pārdaugavas Livonijas hercogistes teritorijā. Pēc Livonijas kara 1582. gadā apriņķis tika iekļauts Cēsu prezidiātā, kuru 1598. gadā pārdēvēja par Cēsu vaivadiju. Tajā ietilpa arī Rīgas pilsēta (Rīgas pilsnovads).

 Zviedru Vidzemes sastāvā 
Rīgas apriņķi atjaunoja pēc Altmarkas pamiera (1629) Zviedru Vidzemes sastāvā.

 Rīgas guberņas un vietniecības sastāvā 
Pēc Rīgas ieņemšanas 1710. gadā ar Krievijas cara Pētera I pavēli 1713. gada 28. jūlijā izveidoja Rīgas guberņu, iekļaujot tajā iepriekš pastāvējušo Rīgas apriņķi.

No 1726. gada Rīgas guberņas sastāvā bija piecas provinces, kuras 1775. gadā pārdēvēja par apriņķiem: Rīgas apriņķis, Cēsu apriņķis, Pērnavas apriņķis, Tērbatas apriņķis un Sāmsalas apriņķis.
Pēc 1783. gada administratīvās reformas Rīgas apriņķim pievienoja Slokas novadu un Cēsu apriņķa dienvidu daļu (Aizkraukles, Jaunpils (Zaubes), Jumpravas,  Kokneses, Lielvārdes, Madlienas, Nītaures draudzes novadus), bet tā ziemeļdaļā izveidoja Valmieras apriņķi. 1783. gada 3. jūlijā Krievijas ķeizariene Katrīna II izdeva rīkojumu, ar kuru Rīgas guberņu likvidēja un tās vietā izveidoja Rīgas vietniecību, kuru veidoja pilsētas Rīga, Daugavgrīva un Sloka, kā arī 25 draudžu novadi. Vietniecību pārvaldīja monarha iecelts ģenerālgubernators, kura uzdevums bija augstākā uzraudzība pār guberņu un tiesības komandēt tajā izveidoto karaspēku. Līdz 1786. gadam kā padomdevēja organizācija vēl darbojās landrātu kolēģija. Rīgas pilsētu pārvaldīja Rīgas rāte, no 1787. gada – Rīgas pilsētas galva un pilsētas Dome.

 Vidzemes guberņas sastāvā 
Pāvils I 1796. gada 28. novembrī parakstīja rīkojumu, ar kuru Rīgas vietniecības teritorijā tika izveidota Vidzemes guberņa. Tajā ietilpa Rīgas, Cēsu, Pērnavas un Tērbatas apriņķi, kas bija sadalīti pilsnovados, vēlāk draudzēs.

Vidzemes guberņas Rīgas apriņķī ietilpa guberņas pilsēta Rīga (Riga) kā arī 25 draudzes novadi: Skultes (St. Matthäi), Allaži (Allasch), Aizkraukle (Ascheraden), Krimulda-Pēterupe (Kremon-St. Peters Capelle), Dole (Dahlen), Daugavgrīva (Dünamünde), Jumprava (Jungfernhof), Jaunpils (Jürgensburg), Koknese (Kokenhusen), Mālpils (Lemburg), Lielvārde (Lennewarden), Lēdurga-Turaida (Loddiger-Treiden), Nītaure (Nitau), Ādaži-Carnikava (Neuermühlen-Zarnikau), Ropaži (Rodenpois), Sloka (Schlok), Sigulda (Segewold), Madliena (Sissegal), Suntaži (Sunzel), Akmeņsala (Steinholm), Ikšķile-Salaspils (Uexküll-Kircholm).

1913. gadā Rīgas apriņķī bija 50 pagasti un 1 pilsēta:Волостныя, станичныя, сельския, гминныя правления и управления, а также полицейские станы всей России с обозначением места их нахождения. - Киев : Изд-во Т-ва Л. М. Фиш, 1913.

Pilsēta
 Sloka (Schlock)

Pēc 1913. gada izveidoti Ķempju pagasts (atdalot no Paltmales pagasta) un Lauberes-Ozolu pagasts (1917. gadā atdalot no Lielā pagasta).

 Topogrāfiskās kartes 

 Latvijas Republikas sastāvā 

Starpkaru Latvijā no 1919. gada apriņķi vadīja vēlēšanās ievēlēta Rīgas apriņķa valde, kuru vadīja valdības iecelts Rīgas apriņķa valdes priekšsēdētājs (no 1935. gada – Rīgas apriņķa vecākais). Rīgas pilsēta lielākoties tika uzskatīta par ārpus Rīgas apriņķa esošu.

1920. gada 1. janvārī to agrākajās robežās atjaunoja Bīriņu pagastu, atdalot to no Olaines pagasta, un Viskaļu pagastu, atdalot to no Krapes pagasta.Valdības Vēstnesis, 1920. gada 20. janvārī

1924. gada februārī Rīgas pilsētas administratīvajās robežās iekļāva visu Bolderājas pagastu.Valdības Vēstnesis  1924. gada 20. februāris

1924. gada maijā izveidots Ogresgala pagasts no Ikšķiles un Lielvārdes pagastu daļām.Valdības Vēstnesis  1924. gada 14. maijs

1924. gada jūnijā Rīgas apriņķim pievienoja Baldones pagastu, Līves-Brambergas pagastu un Tomes pagastu no Bauskas apriņķa, kā arī Lindes pagastu no Jaunjelgavas apriņķa.Likums par Latvijas teritorijas iedalīšanu apriņķos  Valdības Vēstnesis - 1924. gada 26. jūnijs

1925. gadā pārdēvēti: Aderkašu pagasts par Taurupes, Bieriņu par Mārupes, Jaunpils par Zaubes, Lauberes-Ozolu par Lauberes, Lielais par Madlienas, Lindes par Birzgales, Līves-Brambergas par Daugmales, Nurmižu par Vildogas, Paltmales par Līgatnes, Piņķu par Babītes, Rikteres par Sidgundas un Stukmaņu par Pļaviņu pagastu.Latvijas pagastu saraksts  Valdības Vēstnesis — 1925. gada 3. augusts

Rīgas apriņķī 1927. gadā atradās 3 pilsētas un 4 miesti ar savu pašvaldību, 1 cietoksnis, vairākas vasarnīcu nometnes un 58 pagasti.

1933. gadā Ķempju pagastu pievieno Līgatnes pagastam.Valdības Vēstnesis  1933. gada 31. janvāris

Ar 1940. gada aprīli Slokas pagasts pievienots Salas pagastam.Valdības Vēstnesis  1940. gada 27. marts

Rīgas apriņķa platība bija 6457,2 km2 (neskaitot Rīgu) un tas teritorijas ziņā bija lielākais Latvijas apriņķis. Tas robežojās ar Valmieras, Cēsu un Madonas apriņķi Vidzemē, Tukuma, Jelgavas, Bauskas un Jēkabpils apriņķi Zemgalē un pie Pļaviņām ar Daugavpils apriņķi Latgalē.

 Teritoriālais iedalījums 
1940. gadā Rīgas apriņķī ietilpa 6 pilsētas un 56 pagasti:
Rīgas pilsēta administratīvi neietilpa apriņķa sastāvā, bet tajā atradās apriņķa valde.

 Latvijas PSR sastāvā 
Pēc Latvijas okupācijas piecas lielākās pilsētas, nosaucot tās par republikas pakļautības pilsētām, pielīdzināja apriņķiem. 1941. gada 18. martā Jēkabpils apriņķim pievienoja Pļaviņu pilsētu un Pļaviņu pagastu. 1946. gada 8. janvārī Rīgas Jūrmalas pilsētu pievienoja Rīgai kā Jūrmalas rajonu. 1947. gada 16. oktobrī no Rīgas apriņķa tika atdalīts Ogres apriņķis. 1949. gada 31. decembrī Rīgas apriņķis tika likvidēts, tā teritoriju iekļaujot Baldones, Rīgas, Saulkrastu un Siguldas rajonos.Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija dekrēts "Par lauku rajonu nodibināšanu Latvijas PSR sastāvā"

 Skatīt arī 
 Rīgas apriņķa muižu nosaukumi

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 Рижский уезд - Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона - т. XXVIa - 1899 - с. 680—683 
 Rīgas apriņķis. Dzīve un darbs. 1937