Filipīniešu—amerikāņu karš

Filipīniešu—amerikāņu karš () bija karš mūsdienu Filipīnu teritorijā no  līdz 1902. gadam (pēc cita traktējuma līdz 1913. gadam) starp ASV un Filipīnām. Kara rezultātā ASV anektēja Filipīnu teritoriju.

 Kara iemesli 
 Parīzē starp Spāniju un ASV tika noslēgts Parīzes Miera līgums, kurā, cita starpā, ASV par 20 miljoniem ASV dolāru iegādājās Filipīnas. 1898. gada līgums 

1896. gadā Filipīnās organizācijas "Katipunan" vadībā bija sākusies revolūcija pret Spānijas koloniālo režīmu. Starp filipīniešiem un spāņu karaspēku sākās karadarbība. Par revolūcijas līderi izvirzījās Kavitas pilsētas mērs Emilio Agvinaldo. 1897. gada decembrī pamiera sarunās starp Agvinaldo un spāņu gubernatoru Fernando Primo de Riveru, revolūcijas līderis Agvinaldo piekrita, saņemot atlīdzību, doties prom no Filipīnām. Pirms došanās uz jauno apmešanās vietu Honkongā, Agvinaldo aicināja Filipīnu kaujiniekus nolikt ieročus. Tomēr daži filipīniešu grupējumi turpināja cīņu.

 ASV kara flote smagi sakāva spāņus Manilas līča kaujā un  ar ASV atbalstu Agvinaldo atgriezās Filipīnās. Filipīniešu kaujinieki dažu mēnešu laikā padzina spāņus no Filipīnām, izņemot Manilu, kura palika spāņu rokās.  Filipīnas deklarēja neatkarību. Filipīnu neatkarību neatzina ne ASV, ne Spānija.

Augustā ASV karaspēks iegāja Manilā, bet  Agvinaldo tika pasludināts par Filipīnu prezidentu. ASV karaspēka pavēlniecība jau agrāk deklarēja, ka filipīniešu spēkiem ir aizliegts pietuvoties Manilai.

 Kara gaita 
 Atklāta karadarbība 
 bruņota incidenta dēļ sākās karadarbība. Nekāds kara pieteikums netika paziņots, ASV prezidents Viljams Makinlijs deklarēja, ka Manilai uzbrukuši bandīti. Šīs un nākamās dienas laikā notika t. s. Manilas kauja, kuras rezultātā filipīnieši tika atspiesti no Manilas. ASV kara gadu laikā palielināja iesaistītā karaspēka daudzumu līdz 126 000 karavīriem. Tā kā filipīniešu spēki bija apmēram 90 000 karavīru un tiem trūka ieroču, tie relatīvi ātri tika sakauti.

 Partizānu karš 
No 1900. gada filipīnieši pārgāja uz partizānu kara taktiku. Iesākumā ievērojami pieauga ASV karaspēka zaudējumi, un prezidents Makinlijs pat izskatīja iespēju pamest Filipīnas. Tomēr turpinot karu daudz nežēlīgāk, — apšaujot filipīniešus, kuri padevušies; nodedzinot veselus ciemus, amerikāņiem izdevās pamazām sakaut pretinieku.  amerikāņi sagūstīja prezidentu Agvinaldo.  Agvinaldo atzina ASV aneksiju un trīs nedēļas vēlāk pubicēja uzsaukumu, kurā aicināja savus sekotājus nolikt ieročus. Tomēr filipīniešu spēki turpināja karot Migela Malvara vadībā. Izmantojot izdedzinātās zemes taktiku, amerikāņiem izdevās sakaut filipīniešu kaujiniekus. 1902. gada aprīlī Malvars padevās.

 Kara rezultāts 
Nelielas filipīniešu daļas turpināja pretošanos līdz 1913. gadam, arī Moro nemiernieki, kuri darbojās atsevišķi no Akvinaldo karavīriem.

Pašā ASV izveidojās spēcīga opozīcija karam, kuras pazīstamākie pārstāvji bija Marks Tvens, Endrū Karnegī un Viljams Džennings Braiens, kuri uzskatīja, ka ASV nedrīkstētu pārvērsties par koloniālu valsti.

ASV anektēja Filipīnas, 1916. gadā tai tika piešķirta pašpārvalde, bet 1946. gadā tā kļuva par neatkarīgu valsti. Spāņu valodas vietā par valsts valodu kļuva angļu valoda.

Atsauces

 Ārējās saites 
 The American Peril – An Examination of the Spanish–American War and the Philippine Insurrection by Dan Carlin
 War Arnaldo Dumindin
 Images from the Philippine-United States War historicaltextarchive.com

Kategorija:19. gadsimta kari
Kategorija:20. gadsimta kari
Kategorija:Kari ar ASV
Kategorija:Filipīnu vēsture
Kategorija:Neatkarības kari
Kategorija:Partizānu kari
Kategorija:Kari Āzijā