Rīga

Rīga ir Latvijas galvaspilsēta, valstspilsēta un viens no galvenajiem rūpniecības, darījumu, kultūras, sporta un finanšu centriem Baltijas valstīs, kā arī nozīmīga ostas pilsēta. Ar 605 273 iedzīvotājiem (2024. gada dati) tā ir lielākā apdzīvotā vieta Latvijā. Tās robežās dzīvo aptuveni viena trešdaļa, bet Rīgas aglomerācijā — vairāk nekā puse visu Latvijas iedzīvotāju. Pilsētas teritorijas platība ir 307,17 km2. Rīgas vēsturiskais centrs ir iekļauts UNESCO Pasaules kultūras mantojuma sarakstā un ir ievērojams ar jūgendstila arhitektūru, kurai, pēc UNESCO viedokļa, nav līdzīgu pasaulē.

 Vēsture 

Kopš dibināšanas 1201. gadā līdz mūsu dienām Rīga ir Baltijas valstu lielākā pilsēta un viena no ievērojamākajām ostām Baltijas jūras austrumdaļā. Politiski un administratīvi tā ilgu laiku bijusi reģiona politiskais centrs, bet sākot ar 20. gadsimtu — Latvijas Republikas galvaspilsēta. Rīgā arī atradās Rīgas apriņķa un Rīgas rajona pārvaldes institūcijas, taču pilsētai bija pašai sava pašvaldība un administratīvi teritoriālā vienība.

 Pašreizējā pilsētas attīstība 
21. gadsimta pirmā desmitgade Rīgā iezīmējās ar strauju celtniecības apjoma pieaugumu, ko veicināja Latvijas ekonomiskā izaugsme. Rīgā uzcēla vairākas daudzstāvu dzīvojamās un biroju ēkas, arī "Saules akmens" augstceltni Ķīpsalā. Uzsāka Latvijas Nacionālā bibliotēkas ēkas — "Gaismas pils" — celtniecību. "Rīgas satiksme" pilnībā nomainīja nolietotos autobusus, daļēji arī trolejbusus un tramvajus.
2003. gadā Rīgā notika Eirovīzijas dziesmu konkurss. Rīgā vairākkārt notika Pasaules čempionāts hokejā un Eiropas čempionāts basketbolā. 2006. gadā Rīgā notika 19. NATO samits.

Līdz ar globālo finanšu krīzi 2008. gadā Latvijas ekonomika pēc rekordstraujas attīstības pārkarsa. Nonākot recesijā, daudzus celtniecības un attīstības projektus apturēja, tomēr pabeidza Dienvidu tilta un Latvijas Nacionālās bibliotēkas jaunās ēkas celtniecību.

Rīga bija viena no 2014. gada Eiropas kultūras galvaspilsētām. 2015. gadā Latvijas prezidentūras Eiropas Savienības Padomē laikā Rīgā notika 4. Austrumu partnerības samits.

 Ģeogrāfija 
Rīgas pilsēta atrodas Latvijas centrālajā daļā, Rīgas līča dienvidu piekrastē, Viduslatvijas zemienē, Rīgavas un Tīreļu līdzenuma teritorijā, abos Daugavas krastos (teritoriju Daugavas kreisajā krastā sauc par Pārdaugavu). Rīgas pilsētas teritorijā krustojas 57. ziemeļu paralēle un 24. austrumu meridiāns.

Rīgas valstspilsēta robežojas ar Jūrmalas pilsētu, kā arī Mārupes, Olaines, Ķekavas, Salaspils, Ropažu un Ādažu novadiem. Rīga ir tipiska līdzenuma pilsēta ar atsevišķiem pauguriem, no kuriem augstākais ir Dzegužkalns — 26 metri virs jūras līmeņa. Vidējais virsmas augstums ir aptuveni 6 metri.

Izplatīti leduslaikmeta beigu posma un pēcleduslaikmeta Baltijas ledus ezera abrāzijas—akumulācijas, Litorīnas un Pēclitorīnas jūras un deltu akumulatīvie, upju erozijas un akumulatīvie veidojumi, pēcleduslaikmeta kāpas, purvi. Pārsvarā plakani vai viļņoti, vietām pārpurvoti līdzenumi, kas atrodas 1—11 metrus virs jūras līmeņa. Vietām stiepjas vairākus kilometrus garas, paugurainas kāpu grēdas un atsevišķi 1—3 hektārus lieli kāpu masīvi, kuru augstums 10—28 metri virs jūras līmeņa.

 Ūdeņi 
Rīgas teritorijā ir vairāk nekā 30 dažādu ūdens objektu (upes, attekas, kanāli, meliorācijas grāvji, ezeri un dīķi). Tie aizņem ~17,6% no visas pilsētas teritorijas. Rīgas pilsētas teritorijas lielākā daļa ietilpst Daugavas baseina teritorijā, tomēr neliela daļa ietilpst arī Lielupes sateces baseinā.
Lielākā ūdens objekta — Daugavas — garums pilsētas robežās ir ~31 km, platums pie tiltiem ~700 m, dziļums 8 — 15 m. Daugavas kreisā krasta lielākās pietekas ir Ķekava (ietek Sausajā Daugavā), Mārupīte un Hapaka grāvis. Šim krastam īpaši raksturīgas tā saucamās attekas — Mazā Daugava, Bieķengrāvis, Zunds un Buļļupe. Daugavas labā krasta svarīgākā pieteka ir Mīlgrāvis; šeit ir arī divas lielas attekas — Sarkandaugava un Vecdaugava, kā arī Pilsētas kanāls un vairākas nelielas attekas Zvirgzdu salas un Kundziņsalas apkaimē.

Hidrogrāfiskais tīkls pilsētas robežās ir regulēts vai gandrīz pilnībā izmainīts. Pilsētas teritorijā ir augsts gruntsūdeņu līmenis. Teritorijās, kur virsūdeņu notece netiek regulēta, ir daudz pārmitru platību, nelielu purvu. Liela daļa no mazajām ūdenstecēm (Strazdupīte, Mailes grāvis, Šmerļupīte, Dreiliņupīte u.c.) ir aizbērtas vai aizsērējušas.

Ziemeļos un ziemeļaustrumos pilsētu ieskauj divi lieli ezeri — Juglas ezers un Ķīšezers. Tie ir Baltijas ledus ezera relikti. Pilsētas teritorijā ir daudz nelielu ezeru: Bābelītis, Gaiļezers, Linezers, Velnezers. Daugavas kreisajā krastā ir uz Mārupītes mākslīgi veidotais Māras dīķis. Pieminami arī Dambjapurva ezers un Bolderājas karjera ūdenstilpe.

 Klimats 
Rīgas klimata veidošanā svarīga nozīme ir Atlantijas okeāna mēreno platuma grādu gaisa masām, kas saistītas ar aktīvu ciklonisko darbību. Tāpēc te bieži ir nokrišņi un apmācies laiks. Vasaras ir relatīvi vēsas. Aptuveni 220 dienas gadā Rīgā valda jūras gaisa masas. Klimatu ietekmē arī apbūve, saimniecisko objektu izvietojums, laukumu un parku platība, lielu ūdenstilpju (Rīgas līča, Daugavas, Ķīšezera) tuvums. Gaisa piesārņojuma dēļ vidējā temperatūra Rīgā parasti ir 2—3 grādus augstāka nekā pilsētas tuvākajā apkārtnē.

Saules leņķa maksimums ir 22. jūnijā, 56,4°, bet zemākais — 22. decembrī, tikai 9,6° virs horizonta. Rīgā visos gadalaikos ir palielināts mākoņainums, tāpēc faktiskais saules spīdēšanas ilgums vasarā ir 54—57%, ziemā tikai 14—25% no iespējamā. Vidēji gadā saule Rīgā spīd 1812 stundas — attiecīgi jūnijā vidēji 282 stundas, bet decembrī 25 stundas. Ziemā bez saules ir vidēji 13—20, bet vasarā tikai 1—2 dienas mēnesī. Summārā gada radiācija Rīgā sasniedz 3460,9 MJ/m2 (82 kcal/cm2), no tās jūnijā — 615,9 MJ/m2 (82 kcal/cm2), bet decembrī 25,2 MJ/m2 (0,6 kcal/cm2).

 Temperatūra 
Viszemākās gaisa temperatūras Rīgā parasti tiek reģistrētas janvārī un februārī.
 −34,9 °C (1956. gada 1. februāris)
 −34,6 °C (1985. gada 12. februāris)
 −33,7 °C (1970. gada 30. janvāris)

Visaugstākās gaisa temperatūras Rīgā parasti tiek reģistrētas jūlijā un augustā.
 +34,5 °C (1885. gada 15. jūlijs un 1914. gada 15. jūlijs)Termometra stabiņš sasniedz +32 grādus
 +34,1 °C (2002. gada 31. jūlijs)
 +34,0 °C (1896. gada 30. jūlijs, 1923. gada 13. jūlijs un 1988. gada 7. jūnijs)

Okeāna gaisa masu ietekmē ziemā ir raksturīgi atkušņi, līdz pat 10 dienām mēnesī. Sala periodi parasti sākas decembra vidū un turpinās līdz februāra beigām. Ļoti aukstas ziemas pēdējos 50 gados bijušas 1939./1940., 1941./1942., 1955./1956., 1978./1979., 1984./1985., 1986./1987. gados. Vasarā gaisa temperatūra galvenokārt ir no +5 līdz +15 grādiem naktī līdz +20, +25 grādiem dienā. Diennakts temperatūras amplitūda sasniedz 8—10 grādus, reizēm pat 20 grādus. Periods, kad vidējā diennakts temperatūra Rīgā pārsniedz +15 grādus, nav garš (no jūnija vidus līdz augusta beigām). Karsts laiks, kad vidējā diennakts temperatūra pārsniedz +25 grādus, vasarā maksimāli iespējams 7—9 dienas (1936, 1939. gadi). Pavasaris ir auksts un ieildzis, bet rudens silts un garš.

Veģetācijas periods, kad diennakts vidējā temperatūra +5 °C vai augstāka, sākas vidēji 14. aprīlī un ilgst 192 dienas, augu augšanas aktīvais periods (temperatūra +10 °C vai augstāka) — 144 dienas. Salnas parasti beidzas ap 25. aprīli, bet atsevišķos gados var būt vēl 15. maijā (1927. gads). Agrākās rudens salnas reģistrētas 1906. gada 26. septembrī. Apkures sezona, kad diennakts vidējā gaisa temperatūra ir +8 °C vai zemāka, sākas 8. oktobrī un ilgst 204 dienas. Pilsētas centrā, tāpat kā visās lielajās pilsētās, ir siltāks nekā nomalēs. Ziemā šī temperatūras starpība var sasniegt pat 8—10 grādus un vairāk. Daudz agrāk beidzas pavasara un vēlāk sākas rudens salnas (atšķirība līdz 20 dienām).

Mēreno platuma grādu jūras gaisa masas valda vidēji 179 dienas gadā. Aukstajā gadalaikā tās bieži rada atkusni, bet dažos gados padara stipri maigāku pat visu ziemu. Vasarā tās atnes vēsu, mākoņainu un lietainu laiku. Sevišķi vēsa un lietaina bija 1974. gada vasara. Ciklonu maksimums novērojams rudenī — 55 dienas, vasarā — 41 dienu. Reizēm 50—60 dienas gadā ieplūst arktiskās gaisa masas, kas izraisa strauju gaisa temperatūras pazemināšanos, bet ziemā stipru salu ar temperatūrām zem −30 °C. Tomēr parasti tas nesaglabājas ilgāk par 2—3 dienām. Dienvidu cikloni no Vidusjūras un Melnās jūras dažreiz vasarā atnes tropiskās gaisa masas. Ik gadu vidēji 160—180 dienas Rīgā valda anticikloni. Tad parasti ir sauss un skaidrs laiks. Ziemā tie stipri pazemina temperatūru, bet vasarā ir cēlonis ilgstošam karstumam. Anticiklona ietekmē sevišķi sausa un karsta bija 1972. gada vasara. Gada laikā Rīgai vidēji pāri iet 170—180 dažādas atmosfēras frontes. Ar tām saistās vēja pastiprināšanās, nokrišņi, pērkona negaisi, krusa, puteņi. Ziemā siltās atmosfēras frontes izraisa atkalu, miglu un smidzinošu lietu.

Rīgas vidējās, minimālās un maksimālās temperatūras, kā arī vidējā nokrišņu daudzuma tabula.

 Daba 
Rīgas atrašanās vieta Daugavas, Lielupes grīvā un Rīgas līča piekrastē radījusi labvēlīgus apstākļus augstai bioloģiskajai daudzveidībai. Jūras piekrastē, ezeru un upju krastmalās, mežos, pļavās un pat pilsētas centrā var atrast Eiropā un Latvijā aizsargājamas sugas un biotopus. Kopumā konstatēti 14 Latvijā īpaši aizsargājamo biotopu veidi, kā arī 21 Eiropas nozīmes biotops, no tiem 10 ir prioritāri aizsargājami biotopi.

 Flora 
Rīgai pilsētas robežās pieder vairāk kā 5500 ha meža jeb apmēram 8% no kopējās teritorijas. Meži ir izvietojušies atsevišķos masīvos, kurus nošķir ūdeņi vai dzīvojamie rajoni. Lielākie Rīgas mežu masīvi ir Kleistu — Bolderājas, Vecāķu — Vecdaugavas, Biķernieku, Buļļu, Imantas, Mežaparka, Mārupes un Juglas masīvs. Rīgas mežos valdošā koku suga ir priede — 88,1%, tai seko bērzs — 6,6% un melnalksnis — 2,8%. Rīgas mežu pamatu veido priežu sausieņu meži. No mežu augšanas apstākļu tipiem dominējošie ir sili, mētrāji un lāni. Lielākie un dabiskākie mežu masīvi plešas gar Rīgas līci. Rīgas līcim piegulošā mežu teritorija ir iekļauta Piejūras dabas parkā.

Samērā lielas platības pilsētā aizņem sabiedriskie apstādījumi dārzos, parkos un skvēros, un tajos ir liels introducēto sugu skaits (aptuveni 600 koku un krūmu sugu). Apdzīvotu vietu un rūpniecisko teritoriju tiešā tuvumā Rīgas teritorijā konstatētas 36 īpaši aizsargājamas ziedaugu sugas un 10 īpaši aizsargājamas sēņu sugas.

 Fauna 
Rīgā primārā ir piejūras līdzenumu fauna, kas sastāv no priežu un jaukto mežu dzīvniekiem, no zālāju un purvu, smilšainu un purvainu augšņu iemītniekiem, kā arī no dažādu ūdenstilpju apdzīvotājiem. Līdz ar cilvēka saimnieciskās darbības intensifikāciju pilsētas fauna ir radikāli pārmainījusies un noplicinājusies. Rīgas centrālajā daļā primārā fauna ir gandrīz pilnīgi iznīkusi, daļēji tā saglabājusies izklaidus apbūvētajos rajonos, bet samērā labi pilsētas perifērijā.


Rīgas zīdītājdzīvnieku fauna nav speciāli pētīta, tādēļ precīzu konstatēto sugu skaitu nevar noteikt. Pilsētas nomalēs, kā arī dzīvojamajos rajonos samērā bieži ieklejo aļņi, dažkārt stirnas, retāk mežacūkas, bieži rudās lapsas. Mežos, kapsētās un parkos sastopamas vāveres, pilsētas nomalēs un Daugavas salās — pelēkais zaķis. Piemērotos biotopos iespējams atrast kurmi un ezi, kā arī meža cirsli un mazo cirsli. No plēsējiem Rīgas teritorijā konstatēta ne vien lapsa, bet arī Amerikas ūdele (galvenokārt gar Daugavu), retāk sesks un meža cauna. Bebri novēroti ne tikai pilsētas perifērijā, bet arī tuvu pilsētas centram, piemēram, Zaķusalā un Pilsētas kanālā. Daugavgrīvas cietoksnī un Mangaļu pussalā konstatētas 6 sikspārņu sugas, kuras visas ir Latvijā īpaši aizsargājamas. Rīgā sastopamas 4 īpaši aizsargājamas abinieku sugas. Rīgas pilsētā ir salīdzinoši liela arī bezmugurkaulnieku sugu daudzveidība — 20 Latvijā īpaši aizsargājamas bezmugurkaulnieku sugas, no tām 4 gliemju, 15 kukaiņu, 1 zirnekļu suga.
Daudzveidīga ir Rīgas putnu fauna. Rīgā ligzdo vairāk par 150 putnu sugām jeb 60% no Latvijas kopējā putnu sugu skaita. Kopā ar caurceļotājiem, ziemotājiem, kā arī ieceļotājiem konstatēto putnu sugu skaits sasniedz 260. Vairākums ligzdotāju pilsētā veido nelielas populācijas. Lielas populācijas ir putniem, kuru ligzdošana ir saistīta ar ēkām — piemēram, mājas balodim, mājas zvirbulim, arī svīrei, melnajam erickiņam un kovārnim. Dzīvojamo namu rajonos, apstādījumos un parkos dominē lielā zīlīte, bieži sastopams melnais mežastrazds, žubīte, gaišais ķauķis, sīlis, lauku balodis, vārna un žagata. Kapsētās un lapu koku audzēs sastopama arī lakstīgala, sarkanrīklīte, melnais mušķērājs, daudz zīlīšu, ķauķu, ķauķīšu. Priežu mežos mīt žubīte, vītītis, cekulzīlīte, erickiņš. Daugavā un ezeros ir lielo ķīru kolonijas. Pļavās sastopama ķīvīte, smiltājos — upes tārtiņš, ūdenstilpēs — meža pīle. Rīgas pilsētas teritorijā konstatētas 53 Latvijā īpaši aizsargājamas putnu sugas.

 Teritoriālais iedalījums 
200px|right|thumb|Rīgas pilsētas teritorija — skats no satelīta

Rīga ir viena no desmit Latvijas valstspilsētām, kas iedalīta sešās administratīvās vienībās:
 Centra rajons (3 km2)
 Kurzemes rajons (79 km2)
 Zemgales priekšpilsēta (41 km2)
 Ziemeļu rajons (77 km2)
 Vidzemes priekšpilsēta (57 km2)
 Latgales priekšpilsēta (50 km2)

Pēc platības lielākais ir Kurzemes rajons, bet mazākais Centra rajons. Pēc iedzīvotāju skaita lielākā ir Latgales priekšpilsēta, savukārt Vidzemes priekšpilsēta un Centra rajons pēc nacionālā sastāva ir vienīgie, kuros latviešu ir vairāk nekā krievu tautības iedzīvotāju. Interesants fakts ir arī tas, ka Vidzemes un Zemgales priekšpilsētas ir vienīgās, kurās iedzīvotāju skaits pēdējo gadu (2006—2008) laikā ir pieaudzis, savukārt Latgales priekšpilsētā tas ir visstraujāk samazinājies.Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes gada pārskats (PDF fails)

 Rīgas pilsētas administratīvās robežas 

Rīgas pilsētas platība ir 307,17 km2, bet, pierēķinot piepilsētas, tās platība sasniedz aptuveni 7000 km2 ar 1,15 miljoniem iedzīvotāju.

 Teritorijas iedalījums 
 Apdzīvojamās platības aizņem 67,00 km2 (21,8%)
 Rūpnieciskās platības aizņem 52,45 km2 (17,0%)
 Ielas un ceļi aizņem 24,64 km2 (8,0%)
 Parki aizņem 57,54 km2 (19,0%)
 Ūdens platības aizņem 48,50 km2 (15,8%)

 Rīgas apkaimes 
1934. gadā Rīgas pilsētu sadalīja 40 administratīvajos rajonos, bet pēc Otrā pasaules kara Rīgai nebija oficiāli apstiprināta pilsētas teritoriālā iedalījuma, kas būtu sīkāks par sešu administratīvi teritoriālo vienību iedalījumu (rajoni un priekšpilsētas). Nosacīti Rīgas pilsēta bija sadalīta 47 rajonos jeb "mikrorajonos", kuru robežas tikai daļēji sakrita ar priekšpilsētu robežām un savstarpējās robežas bija visai nosacītas. Vēsturiski bija izveidojies arī sīkāks mikrorajonu iedalījums. Kā piemēru var minēt Spilvi, kura sastāvēja no Beķermuižas, Krēmeriem, Voleriem, Rātsupes un Lielās muižas. Tas, ka pilsētai nebija šāda — sīkāka iedalījuma, bieži vien radīja problēmas, jo rajonu robežām oficiāli neeksistējot, iedzīvotāju un komunālo dienestu interpretācija par šo tēmu bija diezgan atšķirīga.

2007. gadā Rīgas domes pilsētas attīstības departamentā aizsākās darbs pie Rīgas jaunās rajonu, jeb pēc jaunā plāna — apkaimju definēšanas, kurā Rīga sastāv no 58 apkaimēm, katra ar savu centru, savu unikālo ainavisko un arhitektonisko veidolu. Galvenais šīs reformas iemesls ir iespēja izpētīt katras šīs apkaimes, katra mazā reģiona specifiku — kādi ir iedzīvotāji, kāda ir infrastruktūra, kādas vajadzības tālākai dzīves vides pilnveidošanai.Rīgas Pilsētas Vēstis — Aktuāli Apkaimju definēšanu Rīgas attīstības plānā 2006.—2018. gadam ierosināja Rīgas domes Pilsētas attīstības departaments. Sarunvalodā bieži lietotais termins 'mikrorajons' tika raksturots kā "arhitektonisks un būtu grūti piemērojams tādās vēsturiskajās pilsētas daļās kā, piemēram, Torņakalns, Vecpilsēta vai Grīziņkalns".

 Rīgas apkaimju uzskaitījums 
Skatīt arī: Rīgas apkaimju uzskaitījums

 Administrācija 
Pamatraksts: Rīgas pašvaldības vadītājs

Rīgas valstspilsētas pašvaldības vadītājs ir Rīgas domes priekšsēdētājs. Viņam palīdz viens vai vairāki vietnieki. Rīgas dome ir demokrātiski ievēlēta institūcija, un tā ir galīgā lēmējinstitūcija pilsētā. Tās sastāvā ir 60 deputāti, kurus ievēl ik pēc četriem gadiem. Rīgas domes prezidijs sastāv no Rīgas domes priekšsēdētāja un politisko partiju vai partiju bloku deleģētiem pārstāvjiem, kas ievēlēti pilsētas domē.

Kopš 2025. gada 27. jūnija Rīgas mērs ir Viesturs Kleinbergs no partijas "Progresīvie".

 Demogrāfija 
13. gadsimta sākumā Rīgā dzīvoja apmēram 1 000 cilvēku, 15. gadsimtā iedzīvotāju skaits bija palielinājies līdz 8 000, ekonomiskā uzplaukuma laikā 16. gadsimtā Rīga bija viena no Baltijas jūras piekrastes lielākajām pilsētām un tajā dzīvoja apmēram 16 000 cilvēku. Nākamajos gadsimtos ilgstošā karadarbība, mēris un ekonomiskais pagrimums nelabvēlīgi ietekmēja demogrāfisko situāciju, un 1720. gadā Rīgā bija mazāk nekā 6 000 cilvēku.

18. un 19. gadsimtā Rīga sāka pieaugt straujāk, 1867. gadā, kad notika 1. tautas skaitīšana, Rīgas iedzīvotāju skaits pārsniedza 100 000. Ļoti strauja attīstība Rīgā bija vērojama 50 gadu periodā starp 1863. gadu un 1913. gadu, kad iedzīvotāju skaits pieauga par vairāk nekā 440 000. Rīgas iedzīvotāju skaita salīdzinājums pēc četru tautas skaitīšanu materiāliem liecina, ka no 1867. līdz 1913. gadam tas palielinājās gandrīz 5 reizes. Salīdzinot 1863. un 1914. gadu datus, pieaugums ir vēl lielāks — 7,2 reizes. 1914. gadā iedzīvotāju skaita straujo pieaugumu pārtrauca Pirmais pasaules karš, un 1. tautas skaitīšanā neatkarīgajā Latvijā 1920. gadā Rīgā bija tikai 185 000 iedzīvotāji. Ar kara postījumu likvidēšanu un bēgļu atgriešanos iedzīvotāju skaits sāka atkal pieaugt.

Rīgas iedzīvotāju skaita pieaugumu pārtrauca Otrā pasaules kara notikumi. Pēc vācu repatriācijas, 1941. gada deportācijām un citiem iedzīvotāju zaudējumiem 1943. gada tautas skaitīšanā Rīgā konstatēja apmēram 300 000 iedzīvotāju, tomēr ebreji netika pieskaitīti. Šis skaits ievērojami tālāk samazinājās 1944. gada beigās, kad piespiedu kārtā vai labprātīgi Rīgu atstāja daudz iedzīvotāju, kas devās trimdā uz Vāciju un citur, tādēļ iedzīvotāju skaits bija sarucis zem 200 000. Pēc Otrā pasaules kara iedzīvotāju skaits atkal palielinājās, kas galvenokārt saistīts ar liela viesstrādnieku skaita ievešanu no pārējās PSRS. No 1946. līdz 1950. gadam Rīgā ik gadu iebrauca 54 600 cilvēku, migrācijas saldo bija 30 700 gadā. No 1951. līdz 1987. gadam Rīgas iedzīvotāju skaits palielinājās par 11 000 gadā.

1980. gadu vidū tika prognozēts, ka līdz 2000. gadam rīdzinieku skaits pārsniegs 1 miljonu, bet šis scenārijs nepiepildījās. Rīga iedzīvotāju skaita maksimumu sasniedza 1990. gadā — 909 135 cilvēki. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas, Krievijas pilsoņu un karaspēka atgriešanās Krievijā dēļ, kā arī ekonomiskās situācijas krasas pasliktināšanās dēļ, iedzīvotāju skaits Rīgā sāka strauji samazināties. 1990. gadā iedzīvotāju skaits samazinājās par 8680, 1991. gadā par 10 714, bet 1992. gadā pat par 26 084 cilvēkiem un 1993. gada sākumā Rīgā bija vairs 863 657 iedzīvotāju. Turpmāk skaita samazināšanās tempi palēninājās. 1996. gada otrajā pusē Rīgas iedzīvotāju skaits noslīdēja zem 800 000. 2000. gada 1. janvārī Rīgā dzīvoja 764 329 cilvēku, un ikgadējais samazinājums noslīdēja zem 10 000 iedzīvotāju gadā. 21. gadsimta pirmās dekādes beigās Rīgas iedzīvotāju skaits turpināja samazināties, un 2011. gada beigās Rīgas iedzīvotāju skaits noslīdēja zem 700 000. Rīgas domes kampaņas "Esi rīdzinieks" rezultātā no 2013. gada oktobra līdz decembrim Rīgā deklarējās aptuveni 10 tūkstoši cilvēku, bet Rīgas mērs Nils Ušakovs apgalvoja, ka pilsētā vēl strādā un dzīvo ap 100 000 cilvēku, kas deklarējušies citās pašvaldībās.Ušakovs rīdzinieku kampaņu vērtē kā veiksmīgu; galvaspilsētā deklarējušies ap 10 000 cilvēku Diena.lv 2014. gada 9. janvārīUšakova aicinājumam atsaukušies un par rīdziniekiem kļuvuši ap 10 000 cilvēku Delfi (LETA), 09.01.2014

Naturalizācijas dēļ pieauga rīdzinieku — Latvijas pilsoņu īpatsvars. Pēc Centrālās statistikas pārvaldes datiem 2012. gadā Rīgā bija piereģistrēti 473 548 Latvijas pilsoņi (74,3% no kopējā skaita), 139 639 Latvijas nepilsoņi (21,9%) un 17 591 Krievijas Federācijas pilsoņi (2,8%). Savukārt 2025. gadā Rīgā bija piereģistrēti 475 569 Latvijas pilsoņi (80,3%), 83 695 Latvijas nepilsoņi (14,1%) un 14 964 Krievijas pilsoņi (2,5%):Iedzīvotāji pēc valstiskās piederības reģionos un valstspilsētās gada sākumā

 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024 2025 2026 2027 Latvijas pilsoņi(īpatsvars) 473 548(74,3%) 471 620 478 150 479 502 482 673 490 035 490 232 488 161 486 112 483 893 478 834 479 905 476 759 475 569(80,3%)   Latvijas nepilsoņi(īpatsvars) 139 639(21,9%) 135 534 129 297 123 934 119 203 114 432 109 932 105 383 101 135 97 207 92 820 90 045 86 871 83 695(14,1%)  Krievijas pilsoņi(īpatsvars) 17 591(2,8%) 17 216 18 723 20 326 20 621 20 571 20 603 20 425 20 162 19 768 19 356 16 924 16 184 14 964(2,5%) 
 Etniskais sastāvs 
Pēc Rīgas un Vidzemes pievienošanas Krievijas Impērijai un dzimtbūšanas atcelšanas iedzīvotāju etniskais sastāvs bija ļoti mainīgs. Ja 18. gadsimta beigās pilsētā dominēja vācbaltieši (viņi bija 46%, latvieši — 31%, krievi — 14%, poļi — 9%), tad 19. gadsimta beigās latvieši veidoja 33%, vācbaltieši — 31 %, krievi — 19% no kopējā iedzīvotāju skaita. 20. gadsimta sākumā latviešu īpatsvars Rīgā palielinājās un 1935. gadā sasniedza 63%. Pēc Latvijas okupācijas Otrā pasaules kara laikā 1941. gada 14. jūnijā daudzus Rīgas latviešus deportēja uz PSRS vai nogalināja, bet 1944. gadā piespieda doties bēgļu gaitās uz Vāciju un Zviedriju. Pēc Otrā pasaules kara okupācijas vara veicināja cittautiešu ieceļošanu no PSRS un latviešu īpatsvars samazinājās līdz 36,5% 1989. gadā.

No 1990. līdz 2015. gadam, samazinoties iedzīvotāju skaitam Rīgā, samazinājās arī gandrīz visu etnisko grupu iedzīvotāju skaits, tomēr latviešu, kā arī mazāku grupu (kuru īpatsvars ir zem 1%) skaits samazinājās lēnāk, nekā etnisko krievu, baltkrievu, ukraiņu un poļu skaits. Kopš 2000. gada latvieši atkal ir lielākā etniskā grupa Rīgā, bet kopš 2015. gada sāka pieaugt arī to iedzīvotāju absolūtais skaits, kuri pārbrauc uz Rīgu darba vai studiju dēļ no citām pilsētām vai laukiem, un deklarējas Rīgā kā latvieši. Palielinās Rīgas pastāvīgo iedzīvotāju skaits, kas pieder mazākām etniskām grupām (2018. gadā 5,6%) vai arī neizvēlas tautību (2018. gadā 3,5%).

Latviešu skaita izmaiņas Rīgā pēc tautas skaitīšanu datiem (1867—2020):Central Statistical Bureau of Latvia, 2009

 1867 1881 1897 1913 1917 1919 1920 1930 1935 1959 1970 1979 1989 2000 2011 2020 Latvieši(īpatsvars) 24 199*(23,6%) 49 974*(29,5%) 127 046*(45,0%) 218 097*(42,2%) 114 379(54,3%) 109 660(51,5%) 99 580(54,9%) 227 842(60,3%) 242 731(63,0%) 258 528(44,5%) 299 072(40,9%) 317 546(38,3%) 331 934(36,5%) 313 368(41,0%) 298 412(42,4%) 308 597(44,5%)
Piezīme: * Uzskaite pēc ikdienā lietotās valodas.
Avots: Tautas skaitīšanu dati.

 Iedzīvotāju etniskais sastāvs Rīgā 2024. gadā.Iedzīvotāju skaits un īpatsvars pēc tautības reģionos, valstspilsētās un novados gada sākumā — Teritoriālā vienība, Tautība, Laika periods un Mērvienība. Centrālās statistikas pārvaldes datubāzes dati 2025. gada 26. maijā.kopā 605273 Tautība Procenti Iedz. skaits Latvieši 46,6% 282 060 Krievi 34,1% 206 403 Ukraiņi 5,3% 32 227 Baltkrievi 3,4% 20 730 Poļi 1,6% 9886 Lietuvieši 0,7% 4517 Ebreji 0,5% 2857 Romi (čigāni) 0,1% 667 Igauņi 0,1% 639 Cita vai neizvēlēta 7,5% 45 287

 Augstceltnes un augstākās būves 

Latvijas augstākā būve atrodas Rīgā, tas ir Rīgas radio un televīzijas tornis Zaķusalā. Tā augstums ir 368,5 metri. Tas ir ne tikai augstākais tornis Baltijas valstīs, bet arī augstākais Eiropas Savienībā un 13. augstākais televīzijas tornis pasaulē. Savukārt augstākās biroju vai dzīvojamās augstceltnes Rīgā ir Zunda Towers, kuras dienvidu tornis ir 123 metrus augsts,Divu torņu moderna arhitektūras konstrukcija kā arī Saules akmens, Panorama Plaza II un Zinātņu akadēmijas augstceltne, kuras sniedzas augstāk par 100 metriem.

 Augstākās Rīgas ēkas Nosaukums Augst. Stāvi Gads 1.Zunda Towers 123 30 2015 2. Saules akmens 123 27 2004 3. Panorama Plaza II 114 32 2007 4. Zinātņu akadēmijas augstceltne 108 21 1955 5. Panorama Plaza I 99 27 2006 6. Radisson Blu Hotel Latvija 95 27 1976 7. Zemkopības ministrijas augstceltne 92 26 1976 8. Latvijas Televīzijas augstceltne 89 22 1987 9. Astra Lux 81 24 2007 10. Solaris (2 ēku komplekss) 78 25 2005 11. Preses nams 77 22 1977 12. Skanstes virsotnes (4 ēku komplekss) 76 24 2008 13. Rietumu Bankas galvenā ēka 70 20 2008 14. Centra nams 69 9 2005 15. "Gaismas pils" 68 13 2012 Augstākie Rīgas torņi un baznīcas Nosaukums Augst. Gads 1. Rīgas radio un televīzijas tornis 368 1987 2. Rīgas Svētā Pētera baznīca 123 1746 3. Āgenskalna televīzijas tornis 110 1955 4. Vanšu tilta pilons 109 1981 5. Rīgas Doms 90 1776 6. Rīgas Svētā Jēkaba katedrāle 86 1225 7. Rīgas Jaunā Svētās Ģertrūdes baznīca 69 1906 8. Rīgas Vecā Svētās Ģertrūdes baznīca 63 1869

 Transports 
Rīga ar savu centrālo novietojumu un iedzīvotāju koncentrāciju vienmēr ir bijusi Latvijas infrastruktūras centrs. Rīgā sākas vairāki valsts nozīmes ceļi, austrumu-rietumu virzienā Rīgu šķērso Eiropas autoceļš E22, bet dienvidu-ziemeļu — E67.

 Infrastruktūra 
Rīgā Daugavu šķērso vairāki tilti. Senākais no tiem ir Dzelzceļa tilts, kas ir vienīgais dzelzceļa pārvades tilts Rīgā. Akmens tilts savieno Vecrīgu un Pārdaugavu, Salu tilts savieno Latgales apkaimi un Pārdaugavu caur Zaķusalu un Lucavsalu, bet Vanšu tilts savieno Vecrīgu un Pārdaugavu caur Ķīpsalu.

2008. gadā tika pabeigta Dienvidu tilta projekta pirmā kārta pāri Daugavai, un 17. novembrī tas tika nodots satiksmei. Tilta izbūves darbi tika sākti 2004. gadā, bet pabeigti 2013. gadā. Dienvidu tilts bija lielākais būvniecības projekts Baltijas valstīs pēdējo 20 gadu laikā, un tā mērķis bija samazināt satiksmes sastrēgumus pilsētas centrā. Tilta kopējās izmaksas darbu noslēgumā sasniedza ap 570 miljoniem latu jeb vairāk nekā 810 miljonus eiro.

 Gaisa satiksme 
Rīgā ir viena lidosta, kas apkalpo komerciālās aviokompānijas — 1975. gadā uzceltā starptautiskā lidosta "Rīga". Tā ir galvenā aviokompānijas AirBaltic bāze, un ir viena no aviokompānijas RyanAir bāzēm. Pēc pasažieru skaita lidosta ir lielākā Baltijas valstīs. Ap lidostu tiek būvēts jauns multimodāls transporta mezgls ar Rail Baltica staciju, un plānā ietilpst lidostas pilsētas attīstība.

Bijusī starptautiskā lidosta — Spilves lidosta, kas atrodas 5 km attālumā no Rīgas centra, tiek izmantota mazajām lidmašīnām, pilotu apmācībai un izklaides aviācijai. Padomju laikā Rīgā atradās militārā aviobāze — Rumbulas lidlauks.

 Starppilsētu satiksme 
Rīgu ar pārējo Latviju savieno iekšzemes vilcieni, ko apkalpo Pasažieru vilciens. Galvenā dzelzceļa stacija ir Rīgas Centrālā stacija. Rail Baltica projekts paredz izbūvēt ātrgaitas dzelzceļa līniju caur Rīgu, kas savienotu Tallinu ar Lietuvas un Polijas robežu, lai tālāk ar dzelzceļu Baltijas valstis būtu iespējams savienot ar citām Eiropas valstīm. Projektu paredzēts nodot ekspluatācijā līdz 2030. gadam.

Rīgas Starptautiskā autoosta nodrošina iekšzemes un starptautiskos savienojumus ar autobusiem.

 Ūdens satiksme 
Rīgas brīvosta dod iespēju veikt kravu un pasažieru pārvadājumus pa jūru. Prāmji piestāj Rīgas pasažieru terminālī.

 Sabiedriskais transports Rīgā 


Pirmās autobusu satiksmes līnijas tika atklātas 1924. gadā. Līdz 1938. gadam visas autobusu līnijas piederēja privātiem uzņēmējiem. 19 autobusu līnijās kursēja 151 autobuss, gadā pārvadājot 29,25 miljonus pasažieru. Pašvaldības autobusu sabiedriskā transporta atklāšana notika 1938. gada 1. jūlijā.thumb|200px|Zemās grīdas tramvajs Škoda 15T Rīgā

Pirmais trolejbusu maršruts Rīgā tika izveidots no Daugavpils ielas līdz Viestura dārzam. Tas tika atklāts 1947. gada 4. novembrī plkst.16.30 Krišjāņa Valdemāra ielas un Kalpaka bulvāra krustojumā. Pirmie Rīgā kursēja pirms kara Jaroslavļas Autobusu rūpnīcā būvētie JTB trolejbusi, kuri jau bija lietoti. Pirmie trolejbusi bāzējās 1. tramvaju depo (tagadējā 5. tramvaju depo) Brīvības ielā, vēlāk tie tika pārvietoti uz 2. tramvaju depo (tagadējo 1. trolejbusu parku) Ganību dambī. 1948. gadā tika atklāta trolejbusu līnija no Centrāltirgus uz Sarkandaugavu, ko drīz pēc tam pagarināja līdz Mežaparkam. Piecdesmitajos gados trolejbusu parks tika papildināts ar Engelsā (Krievija) ražotajiem trolejbusiem.

1882. gada 23. augustā tika atklātas pirmās zirgu tramvaja līnijas, kuras apkalpoja 95 zirgi. Rīgu jauna satiksmes veida ierīkošanā apsteidza Liepāja, kur jau 1899. gadā sāka darboties pirmā elektriskā ielu dzelzceļa līnija Baltijā. Rīgā pirmais elektriskais tramvajs pa Aleksandra ielu (tagad Brīvības iela) sāka kursēt 1901. gada 23. jūlijā.

 Sports 
2006., 2021. un 2023. gadā gadā Rīgā norisinājās Pasaules čempionāts hokejā. Vairāki Rīgas klubi spēlē Latvijas Virslīgas hokeja čempionātā.

Latvijas futbola Virslīgā spēlē FK RFS, Riga FC un FK Metta, FK Auda.

Katru pavasari Rīgā notiek Rīgas maratons.

Rīgā bāzēti arī vairāki Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas klubi — BK VEF Rīga, BK Latvijas Universitāte, Rīgas Zeļļi, kā arī sieviešu basketbola klubs TTT Rīga.

 Mediji 

 Radiostacijas 

 Frekvence Nosaukums 88,6 MHz  Jumor FM 89,2 MHz  20px Radio SWH Rock 90,0 MHz  20px Radio SWH Gold 90,7 MHz  20px Latvijas Radio 1 91,5 MHz  Latvijas Radio 2 91,9 MHz  TOPradio- Dimzukalns (Iecava) 93,1 MHz  20px Latvijas Radio 5 — Pieci.lv 93,9 MHz  20px Radio Baltkom Frekvence Nosaukums 94,5 MHz  Retro FM 94,9 MHz  20px Capital FM 95,8 MHz  20px Latvijas Radio 6 — Radio NABA 96,2 MHz  EHR Russkie Hiti 96,8 MHz  EHR SuperHits 97,3 MHz  20px Radio Marija 98,3 MHz  TOPradio 99,0 MHz  Radio Jurmala- Jūrmala Frekvence Nosaukums 99,5 MHz  MIX FM Dance 100,0 MHz  Radio PIK 100,5 MHz  20px BBC World Service 101,0 MHz  XO FM 101,8 MHz  20px Latvijas Kristīgais radio 102,3 MHz  20px Radio Skonto+ 102,7 MHz  Radio MIX FM 103,2 MHz  Russkoe Retro Frekvence Nosaukums 103,7 MHz  20px Latvijas Radio 3 — Klasika 104,3 MHz  20px European Hit Radio 105,2 MHz  20px Radio SWH 105,7 MHz  20px Radio SWH + 106,2 MHz  20px Star FM 106,8 MHz  20px Radio TEV 107,2 MHz  20px Radio Skonto 107,7 MHz  20px Latvijas Radio 4 — Doma Laukums

 Sadraudzības pilsētas 
Rīgai 2022. gada vasarā bija sadraudzības attiecības ar šādām pilsētām:

  Almati, Kazahstāna
  Bordo, Francija
  Brēmene, Vācija
  Dallasa, ASV
  Erevāna, Armēnija
  Florence, Itālija
  Kērnsa, Austrālija
  Kijiva, Ukraina
  Kobe, Japāna

  Norčēpinga, Zviedrija
  Astana, Kazahstāna
  Olborga, Dānija
  Pekina, Ķīna
  Pori, Somija
  Rostoka, Vācija
  Santjago, Čīle
  Stokholma, Zviedrija

  Sudžou, Ķīna
  Taibei, Taivāna
  Tallina, Igaunija
  Tartu, Igaunija
  Taškenta, Uzbekistāna
  Tbilisi, Gruzija
  Varšava, Polija
  Viļņa, Lietuva

 Attēlu galerija 

 Rīgas panorāma 

 Ievērojamas personības 
Rīgā dzimuši:

 inženieris, politiķis Georgs Armitsteds (1847—1912),
 baletdejotājs Mihails Barišņikovs (1948),
 arhitekts Jānis Frīdrihs Baumanis (1834—1891),
 ķirurgs, aseptikas pamatlicējs Ernests fon Bergmanis (1836—1907),
 politiķis Johans Kristofs Bērenss (1729—1792),
 filozofs Jesaja Berlins (1909—1997),
 mākslinieks Boriss Bērziņš (1930—2002),
 arhitekts Gunārs Birkerts (1925—2017),
 arhitekts Vilhelms Bokslafs (1858—1945),
 inženieris Frīdrihs Canders (1887—1933),
 inženieris Valters Caps (1905—2003),
 politiķis Gustavs Celmiņš (1899—1968),
 māksliniece Vija Celmiņa (1938),
 dzejnieks Aleksandrs Čaks (1901—1950),
 hokejists Lauris Dārziņš (1985),
 hokejists Kaspars Daugaviņš (1988),
 izgudrotājs, uzņēmējs Džeikobs Deiviss (1831—1908),
 žurnālists Jānis Domburs (1972),
 kinorežisors Sergejs Eizenšteins (1898—1948),
 arhitekts Johans Daniels Felsko (1813—1902),
 operdziedātāja Elīna Garanča (1976),
 komponiste Lūcija Garūta (1902—1977),
 politiķis Ivars Godmanis (1951),
 neirofiziologs Elhonons Goldbergs (1946),
 tenisists Ernests Gulbis (1988),
 fotogrāfs Filips Halsmans (1906—1979)
 datorzinātnieks Juris Hartmanis (1928),
 filozofs Nikolajs Hartmanis (1882—1950),
 hokejists Artūrs Irbe (1967),
 diriģents Mariss Jansons (1943—2019),
 basketboliste Anete Jēkabsone-Žogota (1983),
 komponists Imants Kalniņš (1941),
 politiķis Aigars Kalvītis (1966),
 aktrise un politiķe Ausma Kantāne-Ziedone (1941),
 vijolnieks Gidons Krēmers (1947),
 rakstnieks Vilis Lācis (1904—1966),
 mākslas vēsturnieks Imants Lancmanis (1941),
 arhitekts Eižens Laube (1880—1967),
 mēmā kino aktrise Lia Mara (Lya Mara) (1897—1960),
 aktrise Mirdza Martinsone (1951),
 hokejists Edgars Masaļskis (1980),
 hokejists Sergejs Naumovs (1969),
 ķīmiķis, Nobela prēmijas laureāts Vilhelms Ostvalds (1853—1932),
 gleznotājs Kārlis Padegs (1911—1940),
 paleontologs Kristians Panders (1794—1865),
 komponists Raimonds Pauls (1936),
 komponists Georgs Pelēcis (1947),
 dzejnieks Kristiāns Jāks Pētersons (1801—1822),
 arhitekts Heincs Pīrangs (1876—1936),
 komiķis un aktieris Arkādijs Raikins (1911—1987)
 kamaniņu braucējs Mārtiņš Rubenis (1978),
 dziedātājs Normunds Rutulis (1971),
 rakstnieks Zigmunds Skujiņš (1926—2022),
 aktieris Juris Strenga (1937),
 katoļu bīskaps Viktors Stulpins (1971),
 politiķis Jānis Šilfs (1881—1921),
 vēsturnieks Kārlis Kristiāns Širrens (1826—1910),
 arhitekts Reinholds Šmēlings (1840—1917),
 šahists (astotais pasaules čempions) Mihails Tāls (1936—1992)
 bijušais Latvijas Valsts prezidents Guntis Ulmanis (1939),
 bijusī Latvijas Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga (1937),
 vingrotājs Igors Vihrovs (1978),
 komponists un dziedātājs Alfrēds Vinters (1908—1976),
 hokejists Sergejs Žoltoks (1972—2004).

 Skatīt arī 
 Rīgas plānošanas reģions
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas satiksme
 Rīgas dome
 Rīgas arhibīskapija
 Tipveida dzīvojamā apbūve Rīgā
 Pieminekļi Rīgā

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Rīgas pilsētas domes portāls
 Cita Rīga — Portāls par Rīgu un Rīgas vēsturi
 Virtuāla ekskursija pa Vecrīgu
 Rīga Latvijas ceļvedī
 Interaktīva 360° Rīgas aero tūre

Kategorija:Vidzeme

Kategorija:Eiropas galvaspilsētas