Kijiva

Kijiva () ir pilsēta Ukrainas ziemeļu daļā pie Dņepras upes. Ukrainas galvaspilsēta un lielākā pilsēta, liels saimniecības un kultūras centrs.

Viens no vecākajiem Austrumeiropas un kristietības vēsturiskajiem centriem — Kijivas Svētās Sofijas katedrāle un Kijivas Pečeru klosteris — ir UNESCO Pasaules mantojuma objekti.

 Nosaukums 
Saskaņā ar teikām Kijivas nosaukums cēlies no Kija (ukraiņu: Кий) — vecākā no trim brāļiem, kuri tiek uzskatīti par pilsētas dibinātājiem. Šī teika ir saglabājusies 12. gadsimta Pagājušo gadu vēsturē.
Vairāki pētnieki ir mēģinājuši identificēt Kijivu ar senajiem Ptolemaja pieminētajiem vietvārdiem, piemēram, Azagarium, Metropol un Sar.
Kijiva pieminēta arī senskandināvu sāgās ar nosaukumu Kænugarður (Koenugarðr), kas, iespējams, cēlies no senskandināvu vārda kæna — “laiva”, kas ļauj tulkot nosaukumu kā “laivu pilsēta”. No 2022. gada 27. aprīļa Reikjavīkā ir neliels laukums ar nosaukumu Kænugarður / Kyiv-torg.
Tjurku avotos pilsēta dēvēta par Mankermen vai Kiva-Mankermen, kas nozīmē “lielā pilsēta”.
Arābu un persiešu 9.—10. gadsimta avotos reģions ap Kijivu saukts par Kujābu (Kujāvija, Kujaba), un tas bieži tiek identificēts ar Kijivu.

 Vēsture 
Viena no senākajām pilsētām Austrumeiropā, dibināta ap 5. gadsimtu kā tirdzniecības apmetne pie Dņepras. 7. un 8. gadsimtā Kijiva bija Hazārijas pakļautībā.
988. gadā Kijivas lielkņazs Volodimirs Svjatoslavičs sāka Kijivas Krievzemes kristianizāciju. 1037. gadā sākās Sv. Sofijas katedrāles celtniecība. 1238. gadā Kijivu gandrīz pilnīgi nopostīja Mongoļu impērijas karaspēks, un sākās tās kā austrumslāvu civilizācijas centra noriets, kaut arī Kijiva saglabāja reliģiskā centra funkcijas.
No 1362. gada tā ietilpa Lietuvas dižkunigaitijā, vēlāk Polijas—Lietuvas kopvalstī, bet pēc Bohdana Hmeļnicka sacelšanās 1667. gadā iekļauta Krievijas caristē.

Jaunu uzplaukumu Kijiva piedzīvoja 19. gadsimta beigās, līdz ar rūpniecības attīstību Krievijas Impērijā. Pilsoņu kara laikā Kijiva bija Ukrainas Tautas Republikas galvaspilsēta. 1918. gada janvārī boļševiki īstenoja militāro operāciju, kuras mērķis bija ieņemt Kijivas pilsētu. Tā ilga no 1918. gada 23. janvāra (5. februāra) līdz 26. janvārim (8. februārim). Kad tika nodibināta Ukrainas PSR, pirmā tās galvaspilsēta bija Harkiva, bet 1934. gadā par galvaspilsētu kļuva Kijiva. Otrā pasaules kara laikā Kijiva tika nopostīta.

1960. gadā atklāja Kijivas metro pirmo posmu un Dņepras kreisajā krastā sāka uzbūvēt dzīvojamos rajonus. Atvēra Kijivas Dramatisko un komēdijas teātri un Jaunatnes teātri, Tautas arhitektūras un sadzīves muzeju, Kijivas vēstures muzeju un Otrā pasaules kara Ukrainas vēstures muzeju. 1960. gadu vidū Kijiva kļuva par disidentu kustības centru. Politisko represiju pārtraukšana un politieslodzīto atgriešanās Ukrainā sākās tikai pārkārtošanās laikā pēc 1986. gada.

1991. gadā Kijiva kļuva par neatkarīgās Ukrainas galvaspilsētu. 2004. gada Ukrainas prezidenta vēlēšanu laikā Kijivā norisinājās galvenie Oranžās revolūcijas, bet 2013.—2014. gadā Eiromaidana notikumi. Krievijas—Ukrainas kara laikā no 2022. gada 24. februāra līdz 2. aprīlim pilsētā un tās nomalē norisinājās kauja par Kijivu, ko pavadīja masveida raķešu, gaisa un artilērijas uzbrukumi, kas ilga 1 mēnesi, 1 nedēļu un 1 dienu, izraisot smagus kara noziegumus un noziegumus pret cilvēci okupētajās teritorijās. Reaģējot uz Bučas slaktiņu, Dānija, Igaunija, Francija, Itālija, Latvija, Lietuva, Rumānija, Spānija, Rumānija, Spānija, Vācija un Zviedrija nolēma izraidīt no savām valstīm dažus Krievijas diplomātus, kam sekoja spēcīgs ekonomisko sankciju kopums. Pēc tam, kad traģēdija tika plaši atspoguļota starptautiskajos plašsaziņas līdzekļos, ASV Kongress pieņēma Ukrainas demokrātijas aizsardzības likumu.

 Kijivā dzimušie 
 Darja Bilodida — džudiste
 Nikolajs Berdjajevs — filozofs
 Olehs Blohins — futbolists
 Mihails Bulgakovs — rakstnieks
 Aleksandrs Bunge — botāniķis
 Maija Derena — kinorežisore
 Iļja Ērenburgs — rakstnieks un publicists
 Reinholds Gliērs — komponists
 Vladimirs Horovics — pianists
 Milla Jovoviča — kinoaktrise
 Efraims Kacirs — Izraēlas prezidents (1973—1978)
 Valērijs Lobanovskis — futbola treneris
 Kazimirs Maļevičs — gleznotājs
 Golda Meira — politiķe
 Jevgeņijs Primakovs — politiķis
 Igors Sikorskis — helikopteru konstruktors
 Ļevs Šestovs — filozofs

 Galerija 

 Klimats 

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Mājaslapa


Kategorija:Ukrainas pilsētas
Kategorija:Eiropas galvaspilsētas