Alfrēds Rubiks

Alfrēds Rubiks (dzimis  Daugavpilī) ir PSRS un Latvijas politiķis, Latvijas Sociālistiskās partijas priekšsēdētājs no 1999. līdz 2015. gadam. Eiropas Parlamenta deputāts (2009—2014).

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1935. gadā Daugavpilī Pētera Rubika ģimenē. Tēvs mobilizēts Sarkanajā armijā, kritis Otrajā pasaules karā, patēvs dienēja Latviešu leģionā. 1954. gadā sāka studijas LVU Enerģētikas fakultātē. Strādāja Rīgas Energomašīnbūves rūpnīcā.
1959. gadā kļuva par PSKP biedru. 1963. gadā absolvēja RPI Mehānikas fakultāti, inženieris. No 1962. līdz 1982. gadam komjaunatnes, PSKP darbā. No 1976. līdz 1982. gadam Rīgas pilsētas Ļeņingradas rajona izpildkomitejas loceklis. 1980. gadā beidza mācības Ļeņingradas Augstākajā partijas skolā.
No 1980. gada bija LPSR Augstākās Padomes deputāts. No 1981. gada LKP CK loceklis. No 1982. līdz 1984. gadam LPSR Vietējās rūpniecības ministrs. No 1984. līdz 1990. gadam Rīgas pilsētas izpildkomitejas priekšsēdētājs. No 1989. līdz 1991. gadam PSRS Tautas deputāts.

Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā no 1990. līdz 1991. gadam bija PSKP Centrālās komitejas un tās politbiroja loceklis, LKP pirmais sekretārs, LPSR un PSRS Konstitūcijas un pilsoņu tiesību komitejas un Sabiedrības glābšanas komitejas priekšsedētājs. Augusta puča laikā 1991. gada augustā bija Latvijas Ārkārtas stāvokļa valsts komitejas priekšsēdētājs.  aizturēts, izvirzīta apsūdzība apvērsuma organizēšanā. 

1993. gadā Rubiku ievēlēja par 5. Saeimas deputātu no kustības "Līdztiesība" saraksta, kuras biedrs Rubiks bija līdz 1996. gadam.
1995. gadā notiesāts, sodīts ar brīvības atņemšanu uz 8 gadiem par darbībām, kas vērstas uz valsts varas gāšanu. Svītrots no Latvijas Sociālistiskās partijas Saeimas vēlēšanu saraksta. 1996. gadā izvirzīts Valsts prezidenta amatam, 1996. gada Latvijas prezidenta vēlēšanās ieguva 5 balsis no 100. 1997. gada novembrī viņu pirms termiņa atbrīvoja no cietuma. 1998. gadā piedalījās PCTVL izveidošanā.
1999. gadā ievēlēts par Latvijas Sociālistiskās partijas priekšsēdētāju. Automātiski kļuva par PCTVL līdzpriekšsēdētāju (līdz 2003. gadam, kad LSP izstājās no apvienības). No 2003. līdz 2006. gadam bija mēnešrakstu "Latvijas Sociālists" un "Социалист Латвии" apvienotās redakcijas vadītājs. Līdz 2004. gadam žurnāla "Марксизм и современность" redakcijas padomes loceklis.

Kopš 2005. gada "Saskaņas Centra" priekšsēdētāja vietnieks. 2009. gadā viņu ievēlēja par Eiropas Parlamenta deputātu, kur darbojās kā Eiropas Apvienoto kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālo grupas prezidija loceklis.

2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās A. Rubiks neguva vēlētāju atbalstu. 2015. gadā pameta Latvijas Sociālistiskās partijas priekšsēdētāja amatu (viņa vietā stājās Rīgas domes deputāts Vladimirs Frolovs).

 Grāmatas 
 "Голосовали цветами" (Рассказ политзаключенного-кандидата в президенты Латвии) — Rīga, 1997 (1999. gadā izdota arī Maskavas apgādā "Информпечать" ar nosaukumu "Отечество — боль моя")
 "Требyю признать невиновным" — Москва: Международные отношения, 2001. — 638 с. 

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Personas dati  LSP mājaslapā

Kategorija:1935. gadā dzimušie
Kategorija:Daugavpilī dzimušie
Kategorija:LKP CK locekļi
Kategorija:PSKP CK locekļi
Kategorija:Latvijas Sociālistiskās partijas politiķi
Kategorija:PSRS tautas deputāti no Latvijas
Kategorija:LR Augstākās Padomes deputāti
Kategorija:5. Saeimas deputāti
Kategorija:Eiropas Parlamenta deputāti no Latvijas
Kategorija:Rīgas pašvaldības vadītāji
Kategorija:Latvijas inženieri
Kategorija:Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Kategorija:Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Kategorija:Latvijas PSR Tautas komisāri un ministri