Latvijas Sociāldemokrātiskā Strādnieku partija

Latvijas Sociāldemokrātiskā Strādnieku partija (LSDSP) ir sociāldemokrātiska partija Latvijā, pirmā latviešu politiskā partija mūsdienu Latvijas teritorijā, izveidota 1904. gadā. Šobrīd ietilpst partiju apvienībā "Zaļo un Zemnieku savienība".

 Partijas vēsture 

1899. gadā nodibināja Rīgas sociāldemokrātisko organizāciju, no 1901. līdz 1903. gadam Liepājas, Jelgavas, Ventspils un Talsu sociāldemokrātiskās organizācijas.

 atsevišķās sociāldemokrātiskās organizācijas un to līderi apvienojās un izveidoja Latviešu sociāldemokrātisko strādnieku partiju (LSDSP). Partijas ideju propagandēšanai tika izveidoti partijas preses izdevumi: avīze "Cīņa" un Šveicē izdotais laikraksts "Sociāldemokrāts". Pēc 1905. gada revolūcijas 1906. gadā LSDSP paliekas iekļāvās Krievijas sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (KSDSP) sastāvā kā autonoma Latvijas Sociāldemokrātija (LSD). 1907. gadā Štutgartes kongresā LSD tika uzņemta Sociālistiskajā Internacionālē.

1914. gada janvārī Briselē  sasauca 4. LSD kongresu, kurā centrālkomitejas un "Cīņas" redakcijas sastāvā ievēlēja tikai lieliniekus, kā rezultātā abas sociāldemokrātu pamatplūsmas — lielinieki un mazinieki sāka darboties visai autonomi viena no otras.

1918. gada maijā XVI konference, kurā piedalījās tikai lielinieki, izslēdza no savām rindām maziniekus, tādējādi partija sašķēlās divās savstarpēji nu vairs nesaistītās partijās: Latvijas Sociāldemokrātijā (lielinieki) un Latvijas sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā (mazinieki). 17. jūnijā Latvijas sociāldemokrātiskās strādnieku partijas pirmās nelegālās konferences dalībnieki paziņoja par atdalīšanos no lielinieciskās Latvijas sociāldemokrātijas un par savu mērķi izvirzīja Latvijas neatkarību.

 Biedri 
2010. gada aprīlī partijai bija 986 biedri, kuri darbojas 43 kopās, 31 teritoriālajā organizācijā un piecās apgabala organizācijās.Guntars Laganovskis. Sociāldemokrāti — kreisuma izpratnes un savu kļūdu ķīlnieki. // LV.LV

2022. gadā partijas biedru skaits bija 542 cilvēki.

 Partijas valde 
Partiju vada priekšsēdētājs un ievēlētā valde.Priekšsēdētāja, priekšsēdētāja biedru un valdes ievēlēšana notiek kongresu laikā, kur lēmumu pieņem 37 partijas domes locekļi un teritoriālo organizāciju pārstāvji, t.i., kopā 77 partijas biedri. Atjaunotās LSDSP septiņpadsmit gadu pastāvēšanas posmā partijas priekšsēdētāja postenī atrodas desmit līderi: Valdis Šteins (1989—1990), Uldis Bērziņš (1990—1992), Egīls Baldzēns (1993), Jānis Dinēvičs (1994—1995; 2006—2011), Arnis Mugurēvičs (1995—1997), Jānis Ādamsons (1997), Juris Bojārs (1999—2002; 2005—2006), Dainis Īvāns (2002), Guntars Jirgensons (p.i. 2006), Aivars Timofejevs (2011—2015), Jānis Dinēvičs (no 2015. gada).

Valdes sastāvs ir mainīgs, taču skaita ziņā parasti tas ir aptuveni 20 partijas biedri. Kopš partijas darbības atjaunošanas var novērot noteiktu partijas elitāru personu regulāru ievēlēšanu partijas valdes locekļa amatā. Gluži tāpat tas notiek arī ar priekšsēdētāja un priekšsēdētāja biedra posteņa kandidatūrām. Ja kārtējā iekšējā konflikta sakarā tiek mainīta partijas priekšsēža kandidatūra, tad sliktākajā gadījumā no posteņa atceltais bijušais priekšsēdis iegūs jaunieceltā priekšsēža biedra posteni — t.i. vērojama iekšēja līderu rotācija. Šī tendence ir vērojama visu atjaunotās LSDSP pastāvēšanas laiku un liecina par īpaši stingru partijas iekšējo hierarhiju un noteiktiem principiem partijas elites iekšienē.

 Partijas pārstāvība vēlētajās varas iestādēs 

 Saeimā 
 5. Saeimas vēlēšanās — neiekļuva (0,66% balsu)
 6. Saeimas vēlēšanās — neiekļuva (4,56% balsu — LSDSP, Latvijas Demokrātiskā darba partija (LDDP) un partija "Taisnība" piedalījās kā koalīcija "Darbs un taisnīgums")
 7. Saeimas vēlēšanās — 14 deputātu vietas (kopā koalīcijai Latvijas Sociāldemokrātu Apvienība — LSDSP, LSDP un Latgales DP)
 8. Saeimas vēlēšanās — neiekļuva (4,00% balsu)
 9. Saeimas vēlēšanās — neiekļuva (LSDSP sarakstā tika izvirzīti arī partijas Latgales Gaisma, Darba partijas un KDS pārstāvji)
 10. Saeimas vēlēšanās — 1 deputāta vieta (LSDSP kandidāti bija divos vēlēšanu sarakstos — visi kandidāti kandidēja no saraksta Atbildība, izņemot Ati Lejiņu, kurš pretēji LSDSP kongresa lēmumam kandidēja no Vienotības saraksta un iekļuva Saeimā no Zemgales vēlēšanu apgabala).2010. 10. Saeimā ievēlētie deputāti , Centrālās vēlēšanu komisijas oficiālā informācija 2011. gadā Lejiņš tika izslēgts no LSDSP.
 11. Saeimas vēlēšanās — neiekļuva (0,28% balsu)
 13. Saeimas vēlēšanās — neiekļuva (0,21% balsu — partiju apvienībā "Apvienība SKG" kopā ar KDS un Gods kalpot mūsu Latvijai)
 14. Saeimas vēlēšanās — 2 deputātu vietas (LSDSP vēlēšanās startēja kopā ar ZZS)

 Valdībā 
1998. gada 5. februārī LSDSP tika iekļauta valdošajā koalīcijā un ieguva divus ministru amatus (Latvijas Republikas Zemkopības ministrs Pēteris Salkazanovs un Latvijas Republikas Mežu valsts ministrs Gints Kaktiņš) Krištopana Ministru kabinetā, valdība darbojās līdz 1999. gada 16. jūlijam.

 Eiropas Parlamentā 
 2004. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās — 4,77% (SDS — 0,34%), Rīgā — 3,87% (SDS — 0,25%).
 2009. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās LSDSP ieguva 3,79% balsu un tās kandidāti Eiropas Parlamentā neiekļuva.

 Pašvaldībās 
 1997. gadā janvārī partija "Taisnība" pievienojās LSDP, un martā Rīgas domes vēlēšanās LSDSP un LSDP vienotais saraksts izcīnīja 1. vietu ar 18,7% balsu (11 mandātiem), tomēr palika opozīcijā. Pārliecinošu uzvaru LSDSP toreiz ieguva Daugavpilī, kur tās sarakstu vadīja Aleksejs Vidavskis.
 2001. gadā Rīgas domes vēlēšanas (1. vieta, 23,43%) — 14 deputātu vietas (partijas priekšsēdētāja dēls Gundars Bojārs kļuva par galvaspilsētas mēru, bet Māris Tralmaks par izpilddirektoru); partijas pārstāvji 2001.—2005. gados ieņēma mēra amatus arī Rēzeknē, Olainē un kādu laiku arī Jūrmalā.
 2005. gadā Rīgas domes vēlēšanās partija saņēma 9,57%, 7 vietas (SDS — 0,18%, LJP — 0,18%). LSDSP bija spiesta aiziet opozīcijā. Tomēr 2006. g. tās pārstāvis Dainis Īvāns tika ievēlēts par domes Vides komitejas priekšsēdētāju.
 2007. gadā LSDSP priekšsēdētājs J. Dinevičs kļuva par Rīgas vicemēru.
 2001. gadā par Olaines mēru kļuva Jānis Pavlovičs, kurš amatu saglabāja līdz 2009. gada novadu reformai. Kopš 2009. gada LSDSP veido valdošo partiju Olaines novada domē, kuru vadījuši J. Pavlovičs, Inta Purviņa un Andris Bergs.

 Vēlēšanas 

 Saeimas vēlēšanas 
 Gads Vēlēšanas Rezultāti (%) Deputāti Piezīmes 1993. 5. Saeimas vēlēšanas 0,66  1995. 6. Saeimas vēlēšanas 4,56  LSDSP, LDDP, "Taisnība" 1998. 7. Saeimas vēlēšanas 12,81  LSDSP, LSDP, LatgDP 2002. 8. Saeimas vēlēšanas 4,00  2006. 9. Saeimas vēlēšanas 3,50  Kopā ar KDS, DP, LG 2010. 10. Saeimas vēlēšanas 0,64  Apvienības "Atbildība" sastāvā 2011. 11. Saeimas vēlēšanas 0,28  2018. 13. Saeimas vēlēšanas 0,21  Apvienības SKG sarakstā 2022. 14. Saeimas vēlēšanas 12,44  ZZS sarakstā

Partijas vēlētāji pārsvarā ir latvieši.Rīgas vēlētāju profiliCik demokrātiska ir Latvija. Demokrātijas audits — sk. 97. lpp.

 Eiroparlamenta vēlēšanas 
 Gads Vēlēšanas Rezultāti (%) Deputāti Piezīmes 2004. 6. Eiropas Parlamenta vēlēšanas 4,77  2009. 7. Eiropas Parlamenta vēlēšanas 3,79  2014. 8. Eiropas Parlamenta vēlēšanas 0,33  2019. 9. Eiropas Parlamenta vēlēšanas 0,19 

 Pašvaldību vēlēšanas 
 Gads Vēlēšanas Rezultāti (%) Deputāti Piezīmes 1997. Pašvaldību vēlēšanas Rīgā — 18,70  LSDSP, LSDP 2001. Pašvaldību vēlēšanas Rīgā — 23,43  2005. Pašvaldību vēlēšanās Rīgā — 9,57  2009. Pašvaldību vēlēšanas Rīgā — 1,24, Daugavpilī — 29,83 

 2017. gada pašvaldību vēlēšanas 

Latvijas Sociāldemokrātiskā strādnieku partija pašvaldību vēlēšanās piedalījās Olaines, Bauskas, Saldus, Iecavas, un Preiļu novados, kā arī Rīgā.

Olaines novadā partija ieguva 10 no 17, Bauskas novadā — 3 no 17, Saldus un Iecavas novados — 1  no 17 deputātu vietām.

 Novads/Pilsēta Vēlēšanu rezultāts Deputātu vietas Balsis Procenti  Olaines novads 2815 53,34%   Bauskas novads 1113 15,11%   Saldus novads 709 8,13%   Iecavas novads 210 6,79%   Preiļu novads 143 3,43%   Rīga 576 0,23% 

 2021. gada pašvaldību vēlēšanas 

Latvijas Sociāldemokrātiskā strādnieku partija pašvaldību vēlēšanās piedalījās Olaines, Jēkabpils, Bauskas, Saldus, Rēzeknes un Preiļu novados.

Olaines novadā partija ieguva 9 no 15 un Preiļu novadā — 2 no 15 deputātu vietām.

 Novads/Pilsēta Vēlēšanu rezultāts Deputātu vietas Balsis Procenti  Olaines novads 2065 55,59%   Preiļu novads 771 11,68%   Bauskas novads 276 3,11%   Saldus novads 210 2,95%   Rēzeknes novads 175 2,71%   Jēkabpils novads 79 0,70% 

 Darbība 
1989. gadā mainoties iekšpolitiskajai situācijai PSRS, LTF avīzē "Atmoda" pirmo reizi parādījās doma par LSDSP darbības atjaunošanu Latvijā.Lejiņš Atis. Zviedrijas Sociāldemokrātijai — 100 gadu. // Atmoda. 15.05.89. LSDSP atjaunošanas posms sākas ar 1989. gada 26. jūliju, kad LSDSP Ārzemju Komiteja (ĀK) deleģēja V. Šteinu atjaunot partijas darbību vispirms nodibinot Rīgas komiteju, pēc tam reģionu pilsētās izveidojot kopas un gala rezultātā 1. septembrī nodibinot koporganizāciju (tās vadībai izveidoja LSDSP Latvijas Komiteju). Kā nākamo uzdevumu ĀK izvirzīja sasaukt atjaunotās LSDSP 20. kongresu. 1989. gada 2. un 3. decembrī Mellužos sanāca partijas 20. kongress, un šo brīdi var uzskatīt LSDSP atjaunošanu Latvijā. Par partijas priešsēdētāju tika ievēlēts V.Šteins, par goda priekšsēdētāju — Brūno Kalniņš (kurš līdz ar Ārzemju Komitejas vēlēšanām pildīja arī priekšsēdētāja pirmā biedra funkcijas), par otro biedru kļuva Jānis Dinēvičs, trešo biedru Pauls Butlers, un par Centrālkomitejas sekretāru — Normunds Beļskis. Partija savas atjaunošanas periodā bija skaitliski neliela — 500 biedru no kuriem 100 bija ĀK biedri.Mednis Imants, Antonēvičs Māris. Politiskās partijas Latvijā. Latvija divos laikposmos. — LU vēstures fonds 2001. 289. lpp. Taču, kaut arī Atmodas laikā partijai bija gan Ārzemju Komitejas atbalsts, gan tautā cienījami līderi, skaidrs mērķis, finanses un arī sabiedrības atbalsts, taču tā nekādus īpašus panākumus neguva un nekļuva par masu partiju.

 1990.—1992. 
Sākumposmā, kad no 1989. decembra līdz 1990. decembrim priekšsēdētājs bija V. Šteins, vērojama tendence pārvērst par labēju nacionāli radikālu partiju, asi vēršoties pret reformkomunistiem. Vadlīnijās tika nosprausts, ka LSDSP rindās nedrīkst uzņemt bijušos komunistiskās partijas biedrus vai ar Latvijas komunistisko partiju saistītas personas, kas nozīmēja, ka partija slēgta praktiski visām personām ar akadēmisku izglītību un organizatoriskā darba pieredzi.Pateicoties šai politikai, tika izveidota Latvijas Neatkarīgā Komunistu partija. — Antonēvičs Māris. Kaut kas kreiss un neskaidrs. // Latvijas Avīze. 21.03.2005. Šī iemesla dēļ izcēlās konflikts starp Valdi Šteinu un Jāni Dinēviču, kurš uzskata, ka partijas rindās ir jāuzņem jebkurš noderīgs kandidāts neatkarīgi no viņa pagātnes. LSDSP sašķēlās divās frakcijās, kur J. Dinēviča viedokļa piekritēji atradās Rīgas organizācijā.Butlers Paulis. Kā atjaunot vienotību? // Brīvība. Nr.10. 1990. 1990. gada janvārī LSDSP vadība izslēdza Rīgas organizāciju.1990. gada 7. aprīlī partijas Rīgas organizācija, krievu sekcija (viena no lielākajām partijas sekcijām) un gandrīz visi Iniciatīvās grupas locekļi nodibināja jaunu Latvijas Sociādemokrātisko partiju (LSDP) un par priekšsēdētāju ievēlēja J.Dinēviču. 1990. gada 1.—2. decembrī Cīrulīšos (Cēsis) notika LSDSP 21. kongress, kurā V. Šteins zaudēja partijas priekšsēža amatu un viņa vietā kā kompromisa figūra tika ievēlēts dzejnieks Uldis Bērziņš.V.Šteins, zaudējis posteni, ķērās pie pilnīgi atšķirīgas ideoloģiskās orientācijas, uzsākot Latvijas Konservatīvās partijas veidošanu. LSDSP šajā laika periodā bija 800 biedru. 1991. gada 28.—29. decembrī pēc ĀK iniciatīvas LSDSP atkalapvienojās ar J.Dinēviča vadīto LSDP un notika apvienotās LSDSP 22. kongress.Blūzma V. Latvijas valsts atjaunošana 1986. — 1993. — Zvaigzne ABC: Rīga, 1998., 265. lpp. Par partijas priekšsēdētāju tika ievēlēts U.Bērziņš, par vietniekiem — E.Baldzēns, A.Mugurēvičs, J.Dinēvičs.

 1993. 
Īsi pirms LSDSP 23. kongresa partijas vicepriekšsēdis E.Baldzēns tika ievēlēts par partijas priekšsēdētāju (biedri: U.Bērziņš, J.Dinēvičs un A.Mugurēvičs). Tautas nama telpās Rīgā 1993. gada 16.—17. janvārī notika partijas 23. kongress, kurā galvenā uzmanība tiek veltīta priekšvēlēšanu kampaņai, uzsvērta līdzšinējās valdes un CK neefektīvā darbība kā arī skaidri tiek postulēts, ka jāveido masu partiju. Jaunā partijas līdera aktivitātes galvenokārt izpaudās vēlmē mainīt partijas statūtus un neveiksmēs vainot visus iepriekšējos līderus.Baldzēns Egīls. Eiropejisku sociāldemokrātiju Latvijai. // Diena. 23.10.95.

1993. gada LSDSP pirmsvēlēšanu kampaņa izgāzās. Kā kļūdu jāmin vesela Zemgales deputātu saraksta anulēšana, kur, kā izrādījās pēc Pilsonības un imigrācijas departamenta datiem, bija personas, kuras nav LR pilsoņi. Deviņu nepilsoņu parakstu dēļ tika anulēts viss 107 deputātu saraksts.Briķe Ieva. Pret Dinēviča vienošanos. // Neatkarīgā cīņa. 03.06.93. Vēlēšanu kampaņai tika izmantota partijas biedru nauda un ĀK Zviedrijā iegūtie naudas līdzekļi, kas tika negatīvi atspoguļots presē.Miķelsone Māra. Uz LJ jautājumiem atbild LSDSP priekšsēdētājs. // Latvijas Jaunatne. 19.06.93. Šajā laikā partijas neprasmīgās propagandas dēļ sociāldemokrātus jauca ar LDDP un sabiedrībā noteicošo lomu spēlēja līderu aktivitātes, kur LSDSP līderi medijos parādījās lielākotiesu savstarpējos strīdos un konkurentu kritizēšanā. LSDSP izplatīja ļoti maz politisko paziņojumu un arī žurnālistu interese par partijas aktivitātēm bija ļoti maza.Imša Edmunds. Ko tauta zina par politiku. // Latvijas Jaunatne. 14.04.93. 5. Saeimas vēlēšanās LSDSP nepārvarēja 4% barjeru.

Presē tika negatīvi atspoguļotas J. Dinēviča kā Augstākās Padomes deputāta aktivitātes, kas veicināja šī līdera popularitātes krišanos sabiedrībā. Pārmetumi presē tika veltīti saistībā ar Krievijas—Latvijas līgumu un Latavio lietu.Senakols Roberts. LSDSP nevarības iemesli. // Brīvība. Nr.1. 97.

 1994.—1996. 
Nesekmīga finansu izlietojuma kā arī neveiksmīgo vēlēšanu rezultātā partijas centrālā komiteja un ĀK uzskatīja par nepieciešamību mainīt partijas vadītāju un par priekšsēdētāju 24. kongresā tika ievēlēts J. Dinēvičs. Jau kongresa laikā LSDSP iekšienē notika kārtējā šķelšanās, jo ar J. Dinēviča iepriekšējo darbības stilu nav apmierināti vairāki partijas biedri un Centrālās Komitejas locekļi. Neilgi pēc 24. kongresa partija atkal sašķēlās divās naidīgās frakcijās. Partijas iekšienē Ilmārs Rutks, L.Balga, L.Pērkone izveidoja labēji orientētu sociāldemokrātu frakcijas iniciatīvas grupu un aizstāvēja priekšsēdētāju uzskatot, ka viņa saimnieciskā darbība ir attaisnojama, jo partija neaizstāv tikai darba ņēmēju intereses. Savukārt kreisi orientētā partijas frakcija postulēja, ka priekšsēdētājs ir zaudējis uzticību, jo ir katastrofāli samazinājies biedru skaits un partija ir izrādījusi klaju novēršanos nostrādājošo interešu aizstāvēšanas (jo LSDSP nepiedalījās un neatbalstīja skolotāju streiku).Rutks I. Sociāldemokrātiskā partija nav tikai kreisie populisti. // Diena. 06.12.95.

Partijas 25. kongresā tika nolemts, ka jāveido koalīcija ar radniecīgām partijām un organizācijām. Kā partneri partijas vadība (J.Dinēvičs, L.Balga, I.Rutks, H.Jordāns, L.Pērkone u.c.) izvirzīja J.Bojāra vadīto LDDP, panākot vairākuma atbalstu. 1995. gada 10. maijā Rīgā, Bruņinieku ielā 29/31 notika vēlēšanu koalīcijas līguma parakstīšana, kuru parakstīja trīs politiskās partijas (LSDSP, LDDP, Taisnība) un trīs organizācijas (SSO, BAS, CAB). 1995. gads izvērsās par LSDSP līderu cīņu ar Juri Bojāru par ietekmi koalīcijā.Piemēram J.Bojāra un L.Balgas (SSO vadītāja) konflikts, kurš beidzas ar sociāldemokrātiskās sieviešu organizācijas izstāšanos no koalīcijas, ka rezultātā 1. jūlijā tika sasaukta LSDSP ārkārtas sēde. Koalīcijas partnera ultimātaJau 26. maija koalīcijas sēdē J.Bojārs uzstādīja koalīcijas partneriem ultimātu, ka nevar atrasties vienā sarakstā ar J.Dinēviču, kurš ir jāizsvītro no padomes, vai arī LSDSP ir jāpamet koalīcija. dēļ, kas konfrontēja divas koalīcijā esošas partijas, kā arī negatīvās ažiotāžas dēļ, ko radīja prese par J. Dinēviča uzņēmējdarbības aktivitātēm, LSDSP Centrālā komiteja, lai izvairītos no tālākas partijas tēla graušanas, ieteica J. Dinēvičam atkāpties no priekšsēdētāja posteņa. 1995. gada 26. kongresā par LSDSP priekšsēdētāju tika ievēlēts LLA pasniedzējs Arnis Mugurēvičs.

1996. gada janvārī LSDSP CK ārkārtas sēdē tika konstatēts, ka partijā ir tikai 250 biedru. Partijas CK sastāvēja no 32 locekļiem, taču pat uz ārkārtas sēdi ieradās tikai 19 personas. Visā Latvijā bija tikai 3 reāli strādājošas LSDSP organizācijas — Madonas, Cēsu un Preiļu rajonos.

 1997.—2006. 
1997. gada 25, oktobrī Rīgā tika izveidota divu partiju — LSDP1996. gadā Jura Bojāra vadītā LDDP vienotā koalīcijā esot ar LSDSP, izlēma mainīt savu nosaukumu un pārdēvējā par Latvijas Sociāldemokrātisko partiju (LSDP). un LSDSP koalīcija — Latvijas Sociāldemokrātu apvienība (LSDA). 1999. gada 29. maijā Rīgā LSDSP 31. kongress pieņēma lēmumu par trīs partiju; LSDSP, LSDP un LDP apvienošanos vienā partijā. Par priekšsēdētāju tika ievēlēts Juris Bojārs, par priekšsēdētāja biedriem — Egīls Baldzēns un Valdis Lauskis.

Neskatoties uz līderu uz iekšējiem konfliktiem, kuru dēļ LSDSP nebija guvusi panākumus nevienā līdz šim veidotajā vēlēšanu kampaņā, tieši esot šajā koalīcijā 1998. gada 7. Saeimas vēlēšanās partija guva pirmos nopietnos panākumus ar 123056 vēlētāju balsīm, iegūstot 14 deputātu posteņus (koalīcijai kopā) Saeimā. Koalīcijas panākumu sakarā nevar neminēt Jura Bojāra spilgtās personības lomu, un spriežot pēc publikācijām presē, šis līderis pildīja visas triju partiju lokomotīves lomu. Trīs gadus vēlāk, jau kā LSDSP līderis Juris Bojārs prata veidot partijas ārpolitisko stratēģiju un izmantoja visus iespējamos līdzekļus kā rezultātā arī 2001. gada pašvaldību vēlēšanās LSDSP ieguva 14 vietas Rīgas domē. Pēc uzvaras Rīgas domes vēlēšanas LSDSP izveidoja koalīciju ar PCTVL un TB/LNNK (drīz TB/LNNK no koalīcijas izstājās, un to aizstāja virkne mazu partiju).

Ja Bojāra vadībā izveidotā LSDSP ārpolitiskā stratēģija bija sekmīga, tad partijas iekšējais klimats — neveselīgs: LSDSP ir kārtējo reizi bija sadalījusies divās nometnēs no kurām vienu veido J. Bojāra sekotāji un otru — bijušās partijas elites pārstāvji. Partiju pameta Egīls Baldzēns un viņa sekotāji, izveidojot jaunu partiju Latvijas Sociāldemokrātu Savienība. Pēc partijas šķelšanās LSDSP 8. Saeimas vēlēšanās nevarēja pārvarēt 4% barjeru, bet 2005. gada pašvaldību vēlēšanās Rīgas domē ieguva vairs tikai 7 vietas.

Partijas 37. kongresa laikā J. Bojāram nācās atkāpties no partijas vadītāja posteņa un kongress ievēlēja Guntaru Jirgensonu.

 2007.—2010. 
2009. gada oktobrī partijas LSDSP 41. kongress novērtēja kā neapmierinošu gan LSDSP līdzšinējā priekšsēdētāja Dineviča, gan valdes darbību. Iemesls tam bija vairāk nekā pieticīgie rezultāti aizvadītajās pašvaldību un Eiropas Parlamenta (EP) vēlēšanās. No 118 pašvaldībām vēlētāji ir atbalstījuši LSDSP sarakstu tikai 19 novados, kopumā ievēlot 37 deputātus. LSDSP kongresā tika atzīts, ka "stāvokli LSDSP, kurā patlaban ir 996 biedri, nevar atzīt par apmierinošu". Vairākās teritoriālās organizācijās periodiski strādā valde, bet kopu sanāksmes netiek sasauktas, kā arī LSDSP centrālās valdes sēdes bieži vien nav notikušas kvoruma trūkuma dēļ, jo partijas aktīvisti tajās neuzskata par vajadzīgu piedalīties. LSDSP šajā gadā nebija pārstāvēta ne Saeimā, ne Rīgas domē, bet tās pārstāvis Rihards Eigims tika atbrīvots no Daugavpils mēra amata. «Latvijas faktu» 2009. gada rudens partiju reitingu tabulās LSDSP vairs netika iekļauta.LSDSP meklēs partnerus startam 10. Saeimas vēlēšanās

2010. gada 10. aprīlī partijas 42. kongresa delegāti ar 121 balsi par, 24 balsīm pret un vienam delegātam atturoties, nobalsoja par priekšvēlēšanu apvienības "Atbildība" izveidošanu kopīgi ar bijušā eiroparlamentārieša Guntara Krasta vadīto apvienību Libertas.lv un Latvijas Apvienotās Policistu apvienības priekšsēdētāja Agra Sūnas partiju Latvijas kustība «Solidaritāte».LSDSP nobalso par apvienības veidošanu; Dinevičam nav jāatkāpjas. // Diena. 10.04.2010. Savukārt LSDSP priekšsēdētāja vietnieki Atis Lejiņš un Ilmārs Gromuls, kā arī ģenerālsekretārs Ansis Dobelis, protestējot pret kongresa vairākuma balsojumu, paziņoja par atkāpšanos no amatiem.Lejiņš, Gromuls un Dobelis atkāpjas no amatiem LSDSP. // Diena. 10.04.2010. Vēlāk Atis Lejiņš nolēma kandidēt apvienības Vienotība vēlēšanu sarakstā, nepakļaujoties LSDSP kongresa lēmumam, taču no partijas viņu par to izslēdza tikai pēc vēlēšanām.Lejiņa patiesos nolūkus rādīs viņa darbi Saeimā LSDSP valdes paziņojums 20.10.2010. Dobelis 2011. gadā izveidoja biedrību "Progresīvie", kas 2017. gadā pārtapa par partiju.

Pēc neveiksmes vēlēšanās, iegūstot 0,64% balsu, apvienība "Atbildība" pajuka (likvidācijas process uzsākts 2020. gadā). 2011. gada Saeimas vēlēšanās LSDSP ieguva 0,28% balsu. Latvijas valsts politisko partiju vēsturē LSDSP ir unikāls piemērs, kur līderu nesaskaņas un to dažādie uzskati ilgstošā laika periodā spēlē tik negatīvu lomu partijas darbībā.

 No LSDSP atdalījušās politiskās organizācijas 
 2000. gadā — Daugavpils pilsētas partija (A. Vidavskis).
 2002. gadā — Sociāldemokrātu savienība—SDS (E. Baldzēns, P. Salkazanovs, J. Leja). Kopā ar to partiju uz laiku pameta arī JSS, kas tomēr atgriezās 2003. gadā.
 2004. gadā — Latvijas Jaunatnes partija (J. Kuzins, A. Kontanistovs).
 2011. gadā — Biedrība „Progresīve” (A. Dobelis) (2017. gadā kļuva par partiju „Progresīvie”).
 Pēc 2011. gada 
2014. gadā LSDSP Eiropas Parlamenta vēlēšanās ieguva 0,33% balsu, bet 12. Saeimas vēlēšanās nepiedalījās.

2017. gada pašvaldību vēlēšanās LSDSP guva panākumus reģionos, uzvarot Olaines novadā un iegūstot trešo vietu Bauskas novadā.

2018. gada Saeimas vēlēšanās LSDSP piedalījās no politisko partiju apvienības SKG, kurā apvienojās Latvijas Sociāldemokrātiskā strādnieku partija (LSDSP), Kristīgi demokrātiskā savienība (KDS) un Gods kalpot mūsu Latvijai (GKML).LSDSP un kristīgo demokrātu apvienība sevi piesaka ar pretnostatījumu Briselei Apvienība nepārvarēja 5% barjeru, iegūstot vien 0,21% balsu, un Saeimā neiekļuva. Pēc vēlēšanām 2019. gada martā apvienību veidojušās partijas paziņoja par iekļaušanos partijas No sirds Latvijai veidotajā apvienībā Atmoda. Par partijas iekļaušanos apvienības "Atmoda LSDSP" sastāvā tika nobalsots partijas kongresā, taču daļa tās biedru atteicās to pieņemt. Aprīlī J. Dinevičs medijiem paziņoja, ka LSDSP nepievienojās apvienībai domstarpību dēļ ar partneriem par apvienības nosaukumu.

2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās LSDSP startēja atsevišķi un ieguva 0,19% balsu.  Partija nepiedalījās 2020. gada Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās, taču piedalījās 2021. gada pašvaldību vēlēšanās, noturot vairākumu Olaines novadā. Partija startēja arī atliktajās Rēzeknes novada vēlēšanās, ierindojoties pēdējā vietā ar 2,71% un neiekļūstot domē.

2021. gada pašvaldību vēlēšanās LSDSP zaudēja pārstāvniecību Bauskas un Saldus novadu domēs, tomēr partija uzvarēja Olaines novadā un ieguva 2 deputātu vietas Preiļu novadā.

Gatavojoties 14. Saeimas vēlēšanām, 2022. gada 27. aprīlī LSDSP kopā ar partiju "Par cilvēcīgu Latviju" (bijusī KPV LV) paziņoja par apvienības "Apvienība Latvijai" izveidi. Taču 1. jūnijā tika paziņots par apvienības likvidēšanu un jaunas apvienības izveidi ar Latvijas Zemnieku savienību uz Zaļo un zemnieku savienības bāzes. Vēlēšanās apvienība ieguva 12,44% un 16 deputātu vietas (divas no tām ieguva LSDSP biedri — Andrejs Vilks un Anita Brakovska).

 Iepriekšējie logo 

 Atsauces 

 Literatūra 
 Mednis I. Partiju laiki Latvijā (1988—2002). — Drukātava: Rīga, 2007.  — 289.—302. lpp.

 Ārējās saites 
 Partijas mājaslapa
 Partijas konts sociālajā tīklā Twitter 
 Partijas konts sociālajā tīklā draugiem.lv
 Kreisie.LV Sociāldemokrātisko ziņu portāls
 Jaunatnes sociāldemokrātiskā savienība 
 Nākotnes Rīga , partijas projekts Rīgas problemātikas aktualizēšanai.
 LSDSP īsā programma

Kategorija:Latvijas sociāldemokrātiskās partijas
Kategorija:Krievijas Impērijas politiskās partijas