Nāciju Sadraudzība

Nāciju Sadraudzība (), agrāk Britu Sadraudzība (British Commonwealth), ir brīvprātīga 54 neatkarīgu un suverēnu valstu apvienība. Lielākā daļa no dalībvalstīm ir bijušas Britu impērijas sastāvā. Čārlzs III Vindzors ir 15 Sadraudzības personālūnijas valstu karalis; šīs tituls gan ir formāls un nenozīmē reālu politisku kontroli pār šīm valstīm.

Sadraudzība nav politiska savienība, un Apvienotajai Karalistei tajā nav speciālu privilēģiju vai tiesību ietekmēt citu dalībvalstu politiku. Tā ir organizācija, kurā valstis ar atšķirīgu ekonomikas attīstības līmeni var kopīgi un uz vienādiem noteikumiem sadarboties. Organizācijas galvenie mērķi ir veicināt ekonomisko sadarbību starp valstīm, kā arī veicināt demokrātiju, cilvēktiesības un labu valsts pārvaldi.

 Vēsture 
Organizācijas pirmsākumi meklējami 20. gadsimta sākumā, kad Lielbritānija sāka piešķirt lielāku autonomiju savām kolonijām. 1931. gada Vestminsteras statūti oficiāli atzina dominionu neatkarību, un šīs valstis kļuva par Sadraudzības pamatu.

Pēc Otrā pasaules kara, koloniālās impērijas sabrukuma laikā, arvien vairāk bijušo britu koloniju ieguva neatkarību un pievienojās Sadraudzībai kā suverēnas valstis. 1949. gadā, pieņemot Londona deklarāciju, tika apstiprināts, ka valstis var būt Sadraudzības dalībnieces, arī neatkarīgi no tā, vai tās atzīst Lielbritānijas monarhu kā valsts galvu.

Mūsdienās Nāciju Sadraudzībā ietilpst vairāk nekā 50 valstis no visiem pasaules kontinentiem, kas sadarbojas izglītības, cilvēktiesību, demokrātijas un attīstības jomās. 

 Atsauces 

 Literatūra 



 Ārējās saites