Kārsava

Kārsava ir pilsēta Latgales austrumos, Ludzas novadā, netālu no Krievijas robežas, agrākā Kārsavas novada centrs. Pilsēta atrodas Rītupes kreisajā krastā, 31 km uz ziemeļiem no Ludzas, pie Pēterburgas—Viļņas dzelzceļa līnijas un autoceļu A13, P48, P49 un P50 krustojumā.

 Vēsture 
Tagadējo Kārsavas teritoriju apmēram kopš 8. gadsimta apdzīvoja latgaļi. Apkārtnē atrodas vairāki latgaļu pilskalni. 12. gadsimtā un 13. gadsimta sākumā Kārsavas teritorija ietilpa latgaļu valsts Atzeles novada Abelenes sastāvā.Latvijas PSR vēsture, 1. sējums, kartes 94.-95. lpp. Rīga, "Zinātne", 1986. Pēc krustnešu iekarojumiem teritorija nonāca Rīgas arhibīskapijas valdījumā.

Pēc Livonijas sabrukuma 16. gadsimtā Kārsavas apvidus nonāca Polijas—Lietuvas kopvalsts sastāvā kā Latgales (Inflantijas) daļa. Šajā laikā nostiprinājās katoļticība, kas joprojām ir būtiska reģiona kultūras identitātes sastāvdaļa. Līdz 1763. gadam apdzīvotā vieta bija sādža Malnavas muižas zemēs. Impulsu Kārsavas attīstībai par saimnieciski rosīgu ciemu deva tajā 1741. gadā celt aizsāktā un 1763. gadā iesvētītā Malnavas katoļu baznīca. Palicis neskaidrs Kārsavas nosaukuma rašanās laiks, jo dažādas versijas to atvasina no diviem dažādiem Korosovskiem — 17. gadsimta poļu karavadoņa vai 19. gadsimta inženiera.https://enciklopedija.lv/skirklis/255103-K%C4%81rsava NacEnc - Kārsava Ģeogrāfiskie nosaukumi šajā rajonā ir maldinoši, jo Kārsavas stacija uzcelta Bozovas ciemā 4 km no pilsētas, savukārt pilsētā ir stacija, kas nosaukta 3 km attālās Malnavas vārdā.

1772. gadā, pirmajā Polijas dalīšanā, Latgale tika pievienota Krievijas impērijai. Kārsava administratīvi piederēja Vitebskas guberņai. 19. gadsimtā tā lēni auga, taču palika salīdzinoši neliela. 1825. gadā Kārsava saņēma miesta tiesības.

Atrazdamās pie noslogota pasta ceļa starp Rēzekni un Ostrovu, kas 1836. gadā kļuva par Pēterburgas—Varšavas šoseju, Kārsava izveidojās par nelielu tirdzniecības centru. 1852. gadā Kārsavā bija 18 sētas, 3 krogi un 5 tirgotavas. Izšķirošs pavērsiens Kārsavas vēsturē notika 1860. gadā, kad caur Kārsavu tika izbūvēts dzelzceļš Pēterburga—Varšava, un 1901. gadā tas Rēzeknē saslēdzās ar jauno līniju no Maskavas uz Ventspili. Ap staciju izveidojās jauns apdzīvotības centrs, kas attīstījās kā tirdzniecības vieta, amatniecības un pakalpojumu centrs un transporta mezgls. Tomēr 1906. gadā Kārsavai miesta tiesības tika atņemtas, lai gan tajā jau bija 186 ēkas.

Tieši dzelzceļš pārvērta Kārsavu no lauku apdzīvotas vietas par pilsētiņu. Stacijā pieturēja starptautiskais ekspresvilciens Nord-Express. 1924. gadā tika atgūtas miesta tiesības, bet 1928. gada 11. februārī Kārsavai tika piešķirtas pilsētas tiesības. Iedzīvotāju sastāvs bija etniski daudzveidīgs — 1935. gadā ebreji veidoja 42% no pilsētnieku skaita, kamēr latviešu bija 37%, bet krievu – 15% un poļu – 5%. Otrā pasaules kara laikā Kārsava smagi cieta. Holokausta rezultātā tika iznīcināta apmēram puse pilsētas ebreju kopienas, otra puse 1941. gadā paspēja atkāpties uz austrumiem. Pilsētā notika karadarbība, un vairāki infrastruktūras objekti un ēkas tika nopostīti.

Pēc kara Kārsava atradās Latvijas PSR sastāvā. Šajā laikā tika represēta un izsūtīta daļa iedzīvotāju, tomēr arī attīstījās rūpniecība un dzelzceļa saimniecība, tika uzbūvēti daudzdzīvokļu nami, nostiprinājās pilsētas loma kā vietējam administratīvajam centram. 1950.–1962. gadā Kārsava bija rajona centrs. Vienlaikus notika rusifikācija un migrācija no citām PSRS teritorijām, kas ietekmēja pilsētas demogrāfisko struktūru.

Pēc neatkarības atjaunošanas Kārsava piedzīvoja ekonomiskas un sociālas pārmaiņas: samazinājās rūpniecības nozīme, mazinājās iedzīvotāju skaits emigrācijas un urbanizācijas dēļ, pieauga kultūras mantojuma un vietējās identitātes nozīme.

Administratīvi Kārsava pēc 2009. gada bija novada centrs līdz 2021. gada reformai, pēc kuras pilsēta tika iekļauta Ludzas novadā (bijušajā Latvijas PSR Ludzas rajonā).

Kārsava 2015. gadā bija pirmā pilsēta, kurā ielu norādes tika izvietotas arī latgaliešu rakstu valodā. To uzskata arī par vislatgaliskāko no Latvijas pilsētām.

 Dabas un kultūrvēsturiskais mantojums 
261px|thumbnail|right|Malnavas Rožukroņa Dievmātes Romas katoļu baznīca Kārsavas pilsētas centrā
 Malnavas Romas katoļu baznīca (1763. gads) — valsts arhitektūras piemineklis.
 Kārsavas pareizticīgo baznīca (19. gadsimta pirmā puse) — vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
 Malnavas kapliča Kārsavā (19. gadsimta pirmā puse) — vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis

 Ģeogrāfija 
Kārsava atrodas uz robežas starp Adzeles pacēlumu, Abrenes nolaidenumu un Zilupes līdzenumu, teritorijas reljefs ir lēzeni viļņots 96 — 112 m v.j.l., Kārsavu ietver Kārsavas gala morēnas paugurgrēdas nelielie pauguri, kuru relatīvais augstumus ir no 10 līdz 25 m. Augstākie punkti — ZR daļā Žurilovas kalns (123 m v.j.l.), DA daļā — Malnavas pacēlums (120 m v.j.l.).

Pamatieži atrodas 80 —100 m v.j.l. Tos veido dolomīti un dolomītmerģeļi, bet pamatiežu virsmu sedz kvartāra nogulumi — galvenokārt smilšmāli, smiltis; nogulumu vidējais biezums variē robežās no 4,8 — 10,5 m, ZA daļā tas ir 3,9 m. Uz smilts cilmiežiem ir izveidojušās tipiskā podzola un velēnu podzolaugsnes. Kūdras nogulumi sastopami caur pilsētu tekošās mazās Rītupes pietekas Šņitkas ielejā.

Gruntsūdens līmenis teritorijas lielākajā daļā ir 5 — 2 m no zemes virsas līmeņa. Paaugstināts gruntsūdens līmenis (2 — 1 m) ir dažviet gar upēm un virzienā uz Rītupi. Grunts nestspēja pilsētas teritorijā ir vidēji 1 — 2,5 kg /cm2.http://www.karsava.lv/downloads.php?cat_id=2  Kārsavas teritorijas plānojums

Pēc Latvijas ainavu rajonēšanas kartes Kārsava atrodas Austrumlatgales ainavzemes Austrumlatvijas (Rītupes–Zilupes) mežpurvainē. 

 Klimats 
Nokrišņu daudzums līdz 700 mm, aptuveni 500 mm no tiem nokrīt vasarā. Vidējā gada gaisa temperatūra ~ 4,5oC, vidējā gaisa temperatūra vasarā ir +17,6oC, bet ziemā — -7oC; siltākais mēnesis ir jūlijs, bet aukstākais — februāris. Bezsala periods ilgst 185 — 235 dienas. Ziemas periodā zeme caursalst līdz 105 cm dziļumam, bet vidēji — 59 cm.

 Demogrāfija 

 Iedzīvotāju skaita izmaiņas 
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.OSP

 Novadnieki 
 Anatolijs Danilāns (1943), ārsts gastroenterologs

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Latgale