Preiļi

Preiļi () ir pilsēta (1928) Latvijas austrumos, Preiļu novada centrs.

 Ģeogrāfija 
Preiļi atrodas Latgales centrālajā daļā, Latgales augstienes rietumdaļā pie nelielās Preiļupes,Maija Paegle. Preiļu novads. Jumava, Rīga. ISBN 978-9984-38-451-1. aptuveni 200 km uz austrumiem no Rīgas, svarīgu ceļu (Līvānu-Krāslavas, Viļānu-Daugavpils) krustpunktā. Tā arī ir nozīmīga pieturvieta svētceļojuma laikā uz Aglonu, kas tradicionāli notiek augusta sākumā. Preiļiem ir raksturīgs Latgales (iekšzemes) klimats ar augstām temperatūrām vasarā, bet zemākām — ziemā.

 Vēsture 
Pirmie iedzīvotāji pilsētas apkaimē ienākuši bronzas laikmetā 1. gadu tūkstotī p.m.ē. Par pirmajiem pilskalniem Preiļu apkārtnē uzskata Anspaku un Plivdu pilskalnu, kas bijuši apdzīvoti 10. gadsimtā un domā, ka to iedzīvotāji vai to daļa pārcēkušies uz tagadējo Preiļu vietu. Uzskata, ka Preiļu novads jeb "Preiļu zeme" bija viena no senās latgaļu Jersikas valsts administratīvi teritoriālajām vienībām un karaļa Visvalža pēcnācēju pēdējais mantojums. Avotos Preiļi pirmoreiz tiek minēti ap 1250. gadu. 1382. gadā Preiļi nonāca grāfu Borhu dzimtas īpašumā, kura saglabāja savu varu pār to līdz 1870. gadiem.

Preiļi attīstījās kā tirgotāju un amatnieku brīvciems netālu no Preiļu muižas (Prele) centra. 1771. gadā Borhi pie brīvciema tirgus laukuma uzcēla katoļu baznīcu, 19. gadsimtā pie Preiļu muižas izveidoja plašu parku. Miesta tiesības Preiļiem piešķirtas 1852. gadā, kad tajā bijušas 85 sētas, katoļu baznīca un krogs. Preiļos tika rīkoti vērienīgi gadatirgi, kas ilguši pat vairākas dienas. 1865. gadā nodibināja tautskolu, kas kļuva par pirmo mācību iestādi Preiļos. Ap 1897. gadu Preiļu iedzīvotāju skaits sasniedza 2104, bet 1935. gadā Pirmā pasaules kara un migrācijas dēļ tas bija samazinājies līdz 1662, tolaik 50% pilsētas iedzīvotāju bija ebreji.

1926. gadā Preiļiem piešķīra biezi apdzīvotas vietas statusu, bet 1928. gadā — pilsētas tiesības. Pēc Otrā pasaules kara iedzīvotāju skaits bija zem 1000 iedzīvotājiem, taču salīdzinoši īsā laikā iedzīvotāju skaits sāka strauji palielināties, ko veicināja strādnieku ieceļošana no Padomju Savienības un 1949. gada beigās piešķirtais rajona centra statuss. Uzbūvēja linu, šūšanas un siera ražotnes. 1989. gadā iedzīvotāju skaits sasniedza 9421, taču līdz ar neatkarības atgūšanu samazinājās rūpniecības apjomi un arī cilvēku skaits.

 Populārākie tūrisma objekti 

 Miniatūrā karaļvalsts un leļļu galerija,
 Nester Custom moto mākslas galerija,
 Polikarpa Čerņavska keramikas māja,
 Vīngliemežu audzētava "Ošu Mājas",
 Preiļu Vēstures un lietišķās mākslas muzejs,
 Preiļu Romas katoļu baznīca,
 Preiļu parks un Borhu muižas komplekss,
 Preiļu kultūras pils (1959, arhitekts Andrejs Aivars).

 Iedzīvotāji 

 Iedzīvotāju skaita izmaiņas 
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.OSP

 Ievērojamas personības 

 Anatolijs Danilāns (1943), ārsts, RSU profesors;
 Jānis Eglītis (1961—2013), pedagogs, politiķis un ekonomists;
 Oļegs Hļebņikovs (1953), izglītības darbinieks un politiķis;
 Einārs Pelšs (1960), dzejnieks;
 Artis Plivda (1985), spēkavīrs;
 Sarmīte Rubule (1980), aktrise;
 Mārīte Seile (1966), politiķe, izglītības ministre;
 Dainis Skutelis (1986), tenors;
 Jānis Streičs (1936), režisors;
 Aleksandrs Viļumanis (1942), diriģents;
 Pēteris Zeile (1928—2020), filozofs.

 Lielākie uzņēmumi 
Lielākie uzņēmumi Preiļos ir:
 akciju sabiedrība Preiļu siers (piena pārstrāde),
 SIA VS Teks (trikotāžas izstrādājumu ražošana),
 SIA Firma Jata (darba specapģērbu ražošana),
 pašvaldības uzņēmums Preiļu saimnieks (komunālie pakalpojumi),
 SIA Zolva (pārtikas mazumtirdzniecība),
 SIA ATVARS — P (kravu pārvadājumi),
 SIA PRIMO food (mazumtirdzniecība nespecializētajos veikalos),
 SIA VEGA P (degvielas mazumtirdzniecība),
 SIA Manana (gaļas pārstrāde, pārtika),
 SIA TU LAUKI (pārtikas mazumtirdzniecība).

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 Preiļu rajona vēsture


Kategorija:Latgale