Prokarioti

Prokarioti iedalās divos dzīvo organismu domēnos – baktērijās (Bacteria) un arhejos (Archaea). Lai gan abas grupas ir prokarioti, tās ievērojami atšķiras pēc ģenētiskās uzbūves, bioķīmijas un evolucionārās vēstures. Piemēram, arhejiem ir unikāli lipīdi šūnapvalkā, un to RNS polimerāzes struktūra ir tuvāka eikariotiem nekā baktērijām.

Prokariotu genoms parasti sastāv no vienas apļveida DNS molekulas, kas atrodas citoplazmas reģionā, ko dēvē par nukleoīdu. Daudzām prokariotu sugām ir arī plazmīdas – nelielas, autonomi replicējošas DNS vienības, kas bieži satur, piemēram, antibiotiku rezistences gēnus.

Prokarioti barojas ar dažādām vielu iegūšanas metodēm:

 Fotoautotrofija – piemēram, cianobaktērijas, kas spēj veikt skābekļa fotosintēzi;
 Hemosintēze – enerģijas iegūšana no neorganisko vielu oksidācijas (piemēram, nitrificējošās baktērijas);
 Heterotrofija – organisko vielu absorbcija no apkārtējās vides.

Prokarioti ir ārkārtīgi daudzveidīgi pēc metabolisma veidiem, un tie spēlē būtisku lomu ekosistēmās, piemēram, slāpekļa ciklā, oglekļa fiksācijā, kā arī organisko vielu sadalē.

Pie prokariotiem pieskaita arī:

 Mikoplazmas – ļoti mazi, šūnapvalku zaudējuši parazītiski mikroorganismi, kas spēj dzīvot citu organismu šūnās;
 Cianobaktērijas jeb zilaļģes – autotrofi, kas fotosintēzes procesā producē skābekli un uzskatāmi par vieniem no nozīmīgākajiem dzīvības formu attīstībā, jo veicināja atmosfēras oksidēšanos pirmskembrija laikmetā.

Prokarioti ir arī būtiski biotehnoloģijā – tos izmanto gēnu inženierijā, fermentācijas procesos un kā modeļorganismus pētniecībā (piemēram, Escherichia coli).

 Ārējās saites 


Kategorija:Mikrobioloģija
Kategorija:Šūnu bioloģija