Urāns (planēta)

Urāns ( — 'debess') ir viena no Saules sistēmas milzu planētām, kā arī septītā planēta no Saules, kuru 1781. gadā atklāja britu astronoms Viljams Heršels. Tā ir trešā lielākā Saules sistēmas planēta pēc diametra un ceturtā lielākā pēc masas. Urāns ir nosaukts sengrieķu mitoloģijas debess dieva — Urāna — vārdā.

Urānam ir vismaz 29 pavadoņi, kā arī gredzenu sistēma, kas sastāv no vismaz 13 šauriem gredzeniem. Pēc uzbūves Urāns ir ļoti līdzīgs pārējām Saules sistēmas gāzu planētām, kam atšķirībā no Zemes grupas planētām nav cietas virszemes un kas galvenokārt sastāv no ūdeņraža un hēlija. Tomēr atšķirībā no Jupitera un Saturna tā iekšējo uzbūvi ievērojami veido arī smagāki elementi, kā, piemēram, metāns un citi ledu veidojošie savienojumi (ūdens un amonjaks), līdz ar to nereti Urāns kopā ar Neptūnu tiek klasificēti arī par ledus milžiem (ice giants).

Mūsdienās Urāns ir vairāk pazīstams kā planēta, kurai pieder aukstākā atmosfēra Saules sistēmā, kur gaisa temperatūra troposfēras augstākajos slāņos var nokrist līdz pat −220 °C (53 kelvini). Uzskata, ka Urāna atmosfēras dzīlēs varētu līt dimantu lietus, kas varētu būt raksturīga parādība ledus milžiem.

Urānam ir divi astronomiskie simboli. 16px attēlo stilizētu "H" burtu (par godu Urāna atklājējam Viljamam Heršelam), savukārt 16px, tāpat kā Marsa simbols, atspoguļo vīrišķo.

 Atklāšana un nosaukums 

Lai gan Urāns no Zemes ir saredzams ar neapbruņotu aci, tas ir ļoti blāvs, nakts debesīs tas pārvietojas tik lēni, ka to samērā viegli var noturēt par blāvu attālu zvaigzni. Šī iemesla dēļ Urāns nebija zināms cilvēkiem, kas dzīvoja aizvēsturē, senajos laikos un viduslaikos.

Tomēr arī jauno laiku sākumā, izmantojot pirmos teleskopus, astronomiem bija samērā grūti pamanīt un atklāt, ka Urāns patiesībā ir planēta, nevis zvaigzne. Tā, piemēram, jau 1548. gadā slavenais itāļu astronoms un matemātiķis Galileo Galilejs bija novērojis Urānu, taču kļūdaini to noturēja par blāvu zvaigzni. Tāpat arī 1690. gadā angļu astronoms Džons Flemstids (John Flamsteed) sekmīgi novēroja Urānu, taču, tāpat kā Galilejs, nespēja to identificēt kā planētu. Vēstures avoti norāda, ka līdz brīdim, kad Urāns tika oficiāli atklāts, astronomi un pētnieki to novērojuši vismaz 21 reizi.

Oficiāli Urāns tika atklāts 1781. gada 13. martā, kad vācu izcelsmes britu astronoms Viljams Heršels, izmantojot labāko tālaika teleskopu, to sākotnēji noturēja par komētu, taču vēlāk saprata, ka tā ir atsevišķa planēta Saules sistēmā. Šī iemesla dēļ Urāns kļuva par pirmo planētu cilvēces vēsturē, kas atklāta caur teleskopu. 1787. gadā Heršels atklāja arī pirmos divus un lielākos Urāna pavadoņus — Oberonu un Titāniju.

Sākotnēji planētai tika dots nosaukums Georgian Sidus, kas tulkojumā nozīmē "Džordža zvaigzne" jeb "Džordža planēta", par godu tālaika britu monarham Džordžam III. Šāds planētas apzīmējums Lielbritānijā saglabājās turpmākos 70 gadus, kamēr Francijā tas bija pazīstams kā "Heršels", un šāds apzīmējums franču sabiedrībā saglabājās vairākas desmitgades. Visbeidzot vācu astronoms Johans Ēlerts Bode (Johann Elert Bode) piedāvāja planētu nosaukt par Urānu, kas sengrieķu mitoloģijā bija debess dieva vārds. Bode uzsvēra, ka šāds nosaukums dotu ļoti labu simetriju arī planētu izvietojumā, jo sengrieķu un romiešu mitoloģijā Urāns skaitījās Saturna tēvs, savukārt Saturns bija Jupitera tēvs, bet Jupiters bija Merkura, Veneras un Marsa tēvs.

Citi alternatīvie nosaukumi, kas tajā laikā tika piedāvāti, bija Kibele (Cybele — Saturna mītiskā sieva), Hypercronius (apzīmējums, kas nozīmē "virs" vai "aiz Saturna") un Minerva (seno romiešu gudrības dieviete).

 Orbitālie parametri 
235px|left|thumb|Urāns (labajā pusē) salīdzinājumā ar Zemi (kreisajā pusē).
Urāna ekvatoriālais diametrs ir aptuveni 51 118 km, tas ir 4 reizes lielāks nekā Zemei. 
Urāns pārvietojas ap Sauli pa gandrīz riņķveida orbītu, veicot vienu apriņķojumu 84 Zemes gadu laikā. Urāna rotācijas ass gandrīz sakrīt ar orbītas plakni (nobīdīta par 2°), tāpēc Urāns it kā "ripo" pa orbītu. Vienu apgriezienu ap savu asi tas veic 17 stundās un 14 minūtēs.

 Atmosfēra un klimats 
Urāna virsmas vidējā temperatūra ir 68 kelvini. Urānam ir ļoti blīva atmosfēra, kas sastāv galvenokārt no ūdeņraža un hēlija.

 Kultūrā 
1789. gadā vācu ķīmiķis Martins Heinrihs Klaprots atklāja ķīmisko elementu, kuru vēlāk izvēlējās nosaukt par urānu, par godu sava kolēģa Viljama Heršela jaunatklātajai planētai Urānam.

Operācija "Urāns" bija sekmīgais padomju militāri stratēģiskais pretuzbrukums, kas 1942. gada novembrī ļāva Staļingradas kaujas laikā ielenkt vācu 6. armiju un panākt lūzumpunktu Austrumu frontē.

Urāns iekļauts angļu komponista Gustava Holsta ciklā "Planētas", kur tā ir sestā attēlotā planēta starp citām Saules sistēmas planētām (izņemot Zemi).

 Skatīt arī

 Gāzu planēta
 Urāna gredzeni
 Urāna pavadoņi
 Urāns (dievs)

 Atsauces un piezīmes 

 Ārējās saites 


Kategorija:Saules sistēmas planētas