Venecuēla

Venecuēlas Bolivara Republika () ir valsts Dienvidamerikas ziemeļos. Rietumos tā robežojas ar Kolumbiju, dienvidos — ar Brazīliju, bet austrumos — ar Gajānu. No ziemeļiem to apskalo Karību jūra. Netālu no Venecuēlas krastiem atrodas Aruba, Nīderlandes Antiļas un Trinidāda un Tobāgo. Galvenā ekonomikas nozare  — naftas ieguve, nafta un tās produkti veido 95% no Venecuēlas eksporta. Pēc 2014. gada straujā naftas cenu krituma sākās strauja inflācija.

Venecuēla ir Amerikas valstu organizācijas, Nepievienošanās kustības un OPEC dalībvalsts. Tā ir viena no OPEC dibinātājvalstīm.

 Vēsture 

Pirms spāņu ierašanās teritorijas piekrastē un Orinoko upes krastos dzīvoja vairākas indiāņu ciltis. 1498. gadā piekrasti atklāja Kristofors Kolumbs. Ap 1500. gadu cita spāņu ekspedīcija atklāja Marakaibo ezeru, kur ievēroja vietējo iedzīvotāju uz pāļiem celtās būdas un nosauca piekrasti par "Mazo Venēciju" (Venezuela). 16. gadsimtā konkistadori bija iekarojuši mūsdienu Venecuēlas teritorijas piekrasti, tomēr spāņi to neuzskatīja par nozīmīgu koloniju. 18. gadsimta sākumā mūsdienu Venecuēlas teritorija kļuva par spāņu Jaunās Granādas vicekaralistes sastāvdaļu.

1811. gadā Venecuēla deklarēja neatkarību, bet vēl līdz 1821. gadam turpinājās karš par neatkarību Simona Bolivara vadībā. No 1819. līdz 1830. gadam ietilpa Lielkolumbijā. 1914. gadā tika uzsākta naftas ieguve Marakaibo ezera baseinā. 19. un 20. gadsimtā Venecuēlā bijuši daudz apvērsumu, nemieru un diktatūru, tomēr kopš 1958. gada Venecuēlā notiek lielākoties demokrātiskas vēlēšanas.

1998. gada prezidenta vēlēšanās uzvarēja kreisais populists Ugo Čavess, iegūstot 56% balsu.

 Ugo Čavess nomira no prostatas vēža komplikācijām, par pagaidu prezidentu kļuva viceprezidents Nikolass Maduro, kurš pēc tam ar mazāk kā 2 procentu pārsvaru uzvarēja vēlēšanās 14. aprīlī, inaugurēts 19. aprīlī.

Izmantojot no augošajām naftas cenām iegūtos ienākumus, 2011. gadā Čavesa valdība lika celt mājokļus, ko izīrēja par zemu cenu, Nikolass Maduro svinīgi atklāja miljono mājokli.
Ekonomiskās situācijas dēļ valdības popularitāte kritās, un  parlamentārajās vēlēšanās Maduro partija zaudēja opozīcijai vairākumu Nacionālajā asamblejā. Ekonomisko situāciju valstī pasliktināja arī sausums, kura dēļ vairs nestrādāja daudzas Venecuēlas hidroelektrostacijas, kuras ražo vairāk kā pusi valsts elektroenerģijas. Tas valstī izraisīja enerģijas krīzi. Elektrības taupīšanas nolūkos valsts sektora darbiniekiem darba nedēļu samazināja līdz divām dienām.
Ekonomiskā krīze saasināja politisko krīzi, kuras gaitā parlamenta priekšsēdētājs Huans Guaido 2019. gada janvārī izsludināja sevi par prezidenta pienākumu izpildītāju un viņu atbalstīja daļa ārvalstu, galvenokārt Amerikā un Eiropā.PBS: Maduro faces off with U.S. over Venezuela rival’s power claim 

2026. gada 3. janvārī, ASV gaisa uzbrukuma laikā, Maduro saņēma gūstā.ASV karaspēks veicis uzbrukumu Venecuēlai, Tramps paziņojis par prezidenta Maduro sagūstīšanu lsm.lv 2025. gada 3. janvārī
Venecuēlas Augstākā tiesa par pagaidu prezidenti iecēla viceprezidenti Delsiju Rodrigesu.Venecuēlas Augstākā tiesa ieceļ Rodrigesu par pagaidu prezidenti lsm.lv 2026. gada 4. janvārī

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Dienvidamerikas valstis