Čells

Čells (no  — 'violoniņš') ir vijoļu () grupas lociņinstruments. Tas ir daudz lielāks par vijoli, un to spēlē, turot vertikāli starp sēdoša muzikanta kājām, balstot to pret zemi ar metāla kājiņu. To parasti spēlē ar lociņu.

Čellam ir četras stīgas, kuras skaņo kvintās — no zemākā — do, sol, re un la. Notis čellam parasti raksta basa atslēgā.

Čellu visbiežāk lieto rietumu klasiskajā mūzikā. Tas ir klasiskā orķestra un stīgu kvarteta sastāvdaļa. Čella tuvība cilvēka balss tembram devusi iemeslu daudzos simfoniskos skaņdarbos iekļaut čella vai čellu grupas solo.Mācību metodiskais materiāls: Mg. art. Lilita Biezā - 2.3. Mācību priekšmets Čella spēle

Čellam ir dažādi skārumi jeb štrihi (lociņa vilkšanas paņēmieni).Valodas konsultācijas. Teici, teici, valodiņa - Jānis Torgāns, Dr. habil. art., mūzikas zinātnieks Pazīstamākie no tiem ir:
Detašē (izvilkt līdz galam)
2-24 legato (uz viena lociņa vairākas notis)
Stakato (īsi, aprauti)
Martele
Ataka

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Interneta čellistu sabiedrība

Kategorija:Lociņinstrumenti