Tatjana Ždanoka

Tatjana Ždanoka (; dzimusi Tatjana Hesina , Rīgā) ir Latvijas krievu-ebreju politiķe, matemātikas doktore. Partijas Latvijas Krievu savienība līdzpriekšsēdētāja, Eiropas Parlamenta deputāte no Latvijas (kopš 2004).

 Dzīvesgājums 
Dzimusi kā Tatjana Hesina Rīgā jauktā ebreju-krievu ģimenē. Viņas tēvs Arkādijs Hesins bija kara flotes virsnieks, vēlāk Latvijas Televīzijas darbinieks. Mācījās Rīgas 15. un 17. vidusskolā, studēja Latvijas Valsts Universitātes (LVU) fizikas un matemātikas fakultātē, pēc kuras beigšanas 1972. gadā viņa turpināja studijas LVU aspirantūrā un Monpeljē Universitātē. No 1972. līdz 1990. gadam bija LVU matemātikas docētāja. 1971. gadā Tatjana apprecējās ar Aleksandru Ždanoku, 1980. gadā ieguva fizikas un matemātikas zinātņu kandidātes grādu.

 Politiskā darbība 
Bijusi Latvijas Komunistiskās partijas biedre.russkije.lv

1988. gadā T. Ždanoka iestājās Latvijas Tautas frontē (LTF), 1989. gadā Latvijas PSR darbaļaužu Internacionālajā frontē (Interfrontē). 1989. gadā T. Ždanoka tika ievēlēta par Rīgas pilsētas padomes deputāti, bet 1990. gadā par Latvijas Augstākās Padomes deputāti, nepiedalījās 1990. gada 4. maija balsošanā par Latvijas Valstiskās neatkarības deklarāciju. Augusta puča laikā 1991. gada 21. augustā T. Ždanoka balsoja pret konstitucionālā likuma “Par Latvijas Republikas valstisko statusu” pieņemšanu.

Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1992. gadā nostrificēja matemātikas doktores grādu. 1992. gadā viņa kļuva par vienu no Latvijas Cilvēktiesību komitejas dibinātājām. No 1995. līdz 2004. gadam bija tās līdzpriekšsēdētāja. 1993. gadā kļuva par vienu no kustības "Līdztiesība" vadītājām un tai 1996. gadā pārveidojoties par partiju kļuva par tās priekšsēdētāju.

1993. gadā T. Ždanokai tika liegta līdzdalība Saeimas vēlēšanās par darbību pret Latvijas neatkarību pēc 1991. gada 13. janvāra. Pēc 5. Saeimas vēlēšanām viņa kļuva par "Līdztiesības" Saeimas frakcijas konsultanti, ieņemot šo amatu līdz 1997. gadam.

1996. gadā T. Ždanoka tiesas ceļā panāca sevis atzīšanu par Latvijas pilsoni un 1997. gadā tika ievēlēta par Rīgas domes deputāti, taču 1999. gadā viņai ar tiesas lēmumu mandāts tika atņemts. 1998. gadā viņa bija starp PCTVL veidotājiem un kļuva par apvienības līdzpriekšsēdētāju. 2001. gadā pēc Sergeja Dīmaņa atkāpšanās T. Ždanoka kļuva par partijas "Līdztiesība" līderi un turpināja šo amatu pildīt līdz partijas likvidācijai 2007. gadā. 2001. gadā ANO Cilvēktiesību komitejā T. Ždanoka kā pārstāve panāca uzvaru A. Ignatānes lietā pret Latvijas Republiku. 2002. gadā viņa uzvarēja konkursā uz Rīgas dzīvojamo māju privatizācijas komisijas priekšsēdētāja amatu, taču netika apstiprināta, jo iestādi reorganizēja.

2004. gada 12. jūnijā T. Ždanoka tika ievēlēta par Eiropas Parlamenta (EP) deputāti. 2005. gadā viņa bija viena no Eiropas Krievvalodīgo alianses dibinātājām.

2006. gadā Eiropas Cilvēktiesību tiesas senāts lēma, ka Latvijas likumos noteiktais aizliegums T. Ždanokai kandidēt Saeimas vēlēšanās ir pamatots. 2009. gadā T. Ždanoka atkārtoti tika ievēlēta Eiropas Parlamentā, tāpat vēlētāju atzinību guva 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās (jau pārstāvot Latvijas Krievu savienību, par ko bija pārveidota PCTVL).

2016. gada novembrī kopā ar diviem citiem EP deputātiem no Latvijas, Ivetu Griguli un Andreju Mamikinu, balsoja pret Eiropas Parlamenta rezolūciju saistībā ar cīņu pret Krievijas un teroristisko organizāciju propagandu.Kučinskis norobežojas no apvienības biedres Ivetas Grigules lsm.lv, Artjoms Konohovs 2016. gada 25. novembrī 2018. gada janvārī T. Ždanoka paziņoja, ka plāno nolikt Eiropas Parlamenta deputātes mandātu, lai kandidētu 13. Saeimas vēlēšanās.Nacionālo valstu koncepcijai jāpaliek pagātnē, intervijā 'Delfi' atzīst Ždanoka Aleksandra Gluhiha-Poļešcuka delfi.lv, 2018. gada 17. janvārī 5. martā viņas vietu Eiropas Parlamentā ieņēma Miroslavs Mitrofanovs, taču T. Ždanokas dalība Saeimas vēlēšanās netika pieļauta, kā neatbilstoša spēkā esošajam likuma. 2019. gadā atkārtoti ievēlēta Eiropas Parlamentā, kur darbojās Zaļo un Eiropas Brīvās alianses grupā.

Neilgi pirms Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā T. Ždanoka 2022. gada 22. februārī apsveica Krievijas valdības lēmumu par Doneckas un Luhanskas Tautas republiku atzīšanu un vēlāk bija starp 13 EP deputātiem, kas balsoja pret Eiropas Parlamenta rezolūciju, kas nosodīja Krievijas agresiju Ukrainā. Tādēļ viņa bija spiesta pamest EP Zaļo un Eiropas Brīvās alianses grupu.Ždanoka pametusi savu frakciju Eiropas Parlamentā lsm.lv 2022. gada 4. aprīlī 2022. gadā Satversmes aizsardzības biroja direktors Egils Zviedris Ždanoku nosauca kā vienu no spilgtākajiem piemēriem Krievijas ietekmes aģentiem Latvijā.

 Tiesvedība par tiesībām kandidēt vēlēšanās 
T. Ždanokai 1999. gadā ar tiesas lēmumu tika atņemts mandāts, jo viņa bija bijusi komunistiskās partijas biedre pēc 1991. gada, kas ir viens no iemesliem, kas Latvijā liedz kandidēt vēlēšanās un tikt ievēlētam. 2000. gadā viņa pārsūdzēja šo lēmumu, kā arī aizliegumu tikt ievēlētai Saeimā, Eiropas Cilvēktiesību tiesā un 2004. gada 17. jūnijā tā ar piecām balsīm pret divām sprieda par labu T. Ždanokai. Latvijas valdība šo lēmumu pārsūdzēja tiesas Lielajā palātā, kas 2006. gada 16. martā ar 13 balsīm pret četrām sprieda par labu Latvijas valstij.

2022. gadā Saeima pieņēma grozījumus Eiropas Parlamenta vēlēšanu likumā, kas Ždanokai liegs kandidēt arī Eiropas Parlamenta vēlēšanās, pamatojoties uz viņas dalību Latvijas Komunistiskajā partijā pēc 1991. gada 13. janvāra.

 Kriminālprocess par iespējamo sadarbību ar Krievijas specdienestiem 
2024. gada janvārī Latvijas pētnieciskās žurnālistikas centrs "Re:Baltica" publicēja fragmentus no nopludinātiem dokumentiem, kas rāda, ka T. Ždanoka vismaz kopš 2004. gada atskaitījās Krievijas Federālā drošības dienesta darbiniekiem par savām aktivitātēm un lūdza naudu pasākumu rīkošanai.

2024. gada 22. februārī Valsts drošības dienests sāka kriminālprocesu pret T. Ždanoku par iespējamo sadarbību ar Krievijas specdienestiem.

2024. gada 23. jūlijā Valsts drošības dienests veica izmeklēšanas darbības ar tobrīd jau bijušo Eiropas Parlamenta deputāti Tatjanu Ždanoku saistītos objektos. Valsts drošības dienests apstiprināja, ka dienests veica kriminālprocesuālās darbības divos ar Ždanoku saistītos objektos. Kriminālprocesuālās darbības pret minēto personu VDD veica šā gada februārī sāktajā kriminālprocesā par iespējamu sadarbību ar Krievijas specdienestiem.

 Atzinība 
2020. gadā publiciste Santa Remere grāmatā "Mūsējās" par 50 izcilām Latvijas sievietēm iekļāva arī Tatjanu Ždanoku, izpelnoties neviennozīmīgu vērtējumu.

 Bibliogrāfija 

 1980 — "Случайные линейные операторы в банаховых пространствах"
 1982 — "Задачи-тесты по высшей математике" (kopā ar М. Hazanu)
 1985 — "Matemātikas rakstiskā iestājeksāmena uzdevumi 1983-1984" (kopā ar S. Kroņkalni)
 1988 — "Matemātikas rakstiskā iestājeksāmena uzdevumi 1987" (kopā ar P. Zelču)
 2004 — rakstu un interviju krājums "25 вопросов Татьяне Жданок"
 2009 — rakstu krājums "Европейский дневник" (P.: Averti-R)

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 CV  LKS mājaslapā
 Rakstu izlase "Eirodienasgrāmata" LKS mājaslapā
 Sadaļa Eiroparlamenta portālā
 Tīmekļa žurnāls 
 Intervija politika.lv portālā
 Intervija LKS mājaslapā
 Diskusija radiostacijā "Эхо Москвы"
 ECT pirmais spriedums Ždanokas lietā
 ECT otrais spriedums Ždanokas lietā un Ždanokas biroja atsauksme uz to
 Dr. iur. G. Feldhūnes 2004. un 2006. g. raksti par Ždanokas lietu
 Runa PCTVL III kongresā (2006. g.)
 I. Vīksne Ždanoka — matemātiķe uz ambrazūras «Rīgas Balss», 2004. g. 18. jūnijs

Kategorija:1950. gadā dzimušie
Kategorija:Rīgā dzimušie
Kategorija:LKP biedri
Kategorija:"Līdztiesības" politiķi
Kategorija:Latvijas Krievu savienības politiķi
Kategorija:LR Augstākās Padomes deputāti
Kategorija:Eiropas Parlamenta deputāti no Latvijas
Kategorija:Rīgas domes deputāti (1997—2001)
Kategorija:Eiropas Cilvēktiesību tiesas lietas pret Latviju
Kategorija:Latvijas matemātiķi
Kategorija:Latvijas Universitātes absolventi
Kategorija:Latvijas Universitātes darbinieki
Kategorija:Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)