Alberts II (Rīga)

Alberts II Zauerbērs no Ķelnes (, , miris 1273. gadā), pazīstams arī kā Alberts Suerbērs, bija pirmais Rīgas arhibīskaps (1253—1273). Viņš bija pārliecināts pāvesta varas piekritējs un centās panākt visa Baltijas jūras austrumkrasta nonākšanu Svētā Krēsla pakļautībā. Taču viņa mēģinājumi cieta neveiksmi un par galveno noteicēju Baltijas jūras austrumu krastā kļuva Vācu ordenis, kas uzsāka cīņu ar Rīgas arhibīskapiem vairāku gadsimtu garumā.

 Biogrāfija 
Dzimis Ķelnē vai tās apkārtnē 12. gadsimta beigās. Studējis Parīzē, kur ieguvis maģistra grādu. 1229. gadā, pēc Alberta I nāves, Brēmenes arhibīskaps Oldenburgas Gerhards iecēla viņu par Rīgas bīskapu, bet pāvests Gregors IX amatā neapstiprināja, jo Rīgas domkapituls izvēlējās Nikolaju.

1240. gadā Alberts II kļuva par Armagi bīskapu Īrijā. 1245. gadā, pēc Pirmā Lionas koncila, pāvests Inocents IV viņu iecēla par Prūsijas arhibīskapu un visu Prūsijas, Livonijas un Igaunijas bīskapu metropolītu. 1246. gadā viņam piešķīra arī vakanto Lībekas diecēzi.
 pāvests Albertu nozīmēja par savu pārstāvi sarunās ar Aleksandru Ņevski par viņa iespējamo pāriešanu katoļu ticībā, kļūstot par Novgorodas karali. Tas gan nenotika sakarā ar kņaza Aleksandra vienošanos ar mongoļu hanu un kļūšanu par viņa vietvaldi visā Krievzemē 1252. gadā.

1252. gadā Alberts II sasauca Rīgā 4 provinču baznīcu koncilu.

Pēc Livonijas bīskapa Nikolaja nāves 1253. gadā viņš beidzot kļuva par Rīgas arhibīskapu.  Romas pāvests Aleksandrs IV ņēma savā aizsardzībā jaundibināto Rīgas arhibīskapiju "Livonijas salā" kopā ar tai pakļautajām šādām sufraganbīskapijām: Sāmsalas, Tērbatas, Kurzemes, Vironijas, Kulmass, Varmijas, Pomezānijas, Sambijas, Rutēnijas, Versomijas.citāts no DIE PÄPSTLICHEN KANZLEIORDNUNGEN VON 1200-1500. GESAMMELT UND HERAUSGEGEBEN VON DR MICHAEL TANGL. Innsbruck, 1894. — 13.lpp.

1257. gadā viņš kopā ar Rīgas pilsoņu pārstāvjiem piedalījās Livonijas ordeņa mestra Burharda no Hornhūzenas rīkotajās miera sarunās ar žemaišu sūtņiem.
1259. gadā viņš uzturējās savā rezidencē Turaidas pilī. Sākumā viņam bija nesaskaņas ar Livonijas ordeni, bet 1259. gadā tie izlīga kopīgai cīņai ar zemgaļu sacelšanos.
Pateicībā par Rīgas pilsoņu palīdzību zemgaļu sacelšanās apspiešanā arhibīskaps Alberts II  nodeva Rīgas pilsētai daļu no bijušās Upmales zemes Lielupes labajā krastā, sākot no vietas, kur Iecavas upe ietek Lielupē līdz Pūteļu ciemam tagadējā Codes pagastā.Indriķis Šterns. Latvijas vēsture: 1180-1290 Krustakari, Rīga, 2002, 459 lpp.Vienošanās teksts latīniski no Herdera institūta dokumentu datubāzes Datenbank Kurländische Güterurkunden

Alberta II laikā pabeidza būvēt Doma baznīcu, kurā viņš apbedīts galvenā altāra priekšā.

 Dokumenti 

 Skatīt arī 
 Rīgas arhibīskapi (1255—1562)

 Atsauces 

 Informācijas avoti 
 Alberts II Zauerbērs no Ķelnes, Historia.lv
 Alberts II, Latviešu konversācijas vārdnīca. 1.sējums, 241.-242.sleja.
 Alberts II (Sūerbērs), Latvju enciklopēdija 1962-1982. 1.sējums, 22.lpp.

 Nominālie un faktiskie valdnieki Latvijas teritorijā (1253—1273) 

Kategorija:Valdnieki Latvijas teritorijā
Kategorija:1273. gadā mirušie
Kategorija:Livonija
Kategorija:Rīgas arhibīskapi
Kategorija:Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie