Petras Malakauskas

Petras Malakauskas (arba Petras Malakauskis, Petrum Malachovski; 1888 m. balandžio 5 d. Platelių valsčius, Mikytų bajorkaimis – 1947 m. balandžio 27 d. Kaunas) – Lietuvos katalikų kunigas, kanonų teisės daktaras, Vytauto Didžiojo universiteto profesorius ir akademikas, žurnalo Soter vyriausiasis redaktorius. Aaktyvus teologijos, bažnytinės teisės ir katalikiškos spaudos veikėjas XX a. pirmoje pusėjePetras Malakauskis. LIMIS [žiūr. 2026-02-03]..

 Biografija 

Petras Malakauskas gimė 1888 m. balandžio 5 d. Mikytų bajorkaimyje, bajorų Antano ir Emilijos Mickevičiūtės Malakauskų šeimoje. Po dviejų dienų pakrikšytas Barstyčių-Jagminpolio bažnyčiojeAlsėdžių dekanato bažnyčių gimimo metrikų knyga. 1888, p. 10v.. Nežinia kodėl oficialūs šaltiniai jo gimimo datą pateikia 1889 m. balandžio 18 d., t. y. pajaunina vieneriais metais.

Pats savo pavardę rašė „Malakauskis“Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 47..

Baigė Platelių pradinę mokykląKretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 4., 1904–1905 m. tris klases Palangos progimnazijoje, nuo 1906 m. keletą metų privačiai mokėsi LiepojojeKretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 8.Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 5.. Mokydamasis Palangoje puikiai išmoko vokiečių kalbą, o gyvendamas ir mokydamasis Latvijoje greitai įvaldė latvių kalbą, ir latviškai kalbėjo taisyklingiau už pačius latvius. Mokėjo daug užsienio kalbų: vokiečių, latvių, rusų, lenkų, lotynų, italų, graikųSABALIAUSKAS, Andriejus. Šviesos nešėjas. XXI amžius, 2007, balandžio 27..

Gavęs savo globėjo, dėdės Juozapo Mickevičiaus palikimą, 1908 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1913 m. rugsėjo 7 d. buvo įšventintas kunigu. Po šventimų paskirtas vikaru į Platelių parapiją, kur vadovavo katalikiškos organizacijos veiklai, blaivybės draugijai, vartotojų bendruomenės krautuvei, dėstė suaugusiųjų kursuose. Globojo daug studentų, juos palaikė finansiškai.

1917 m. sausio 28Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 2. / liepos 14 d.Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 13. paskirtas vikaru į Vainuto parapiją. Pirmojo pasaulinio karo pabaigoje 1918 m. kovo 22 d.Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 14. arkivysk. Pranciškus Karevičius kun. Malakauską, jam pačiam prašant ir sutinkat, paskyrė kapelionu belaisviams lietuviams ir rusams Vokietijoje. Tuo metu jis dar studijavo teisės mokslus BerlyneKretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 7.. 1919 m. sausio 13 d.Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 15. paskirtas vikaru Naujamiestyje, netoli Panevėžio, o nuo 1920 m. birželio 4 d.Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 16. – Kauno Švč. Trejybės bažnyčiojeKretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 9..

1920–1922 m. studijavo bažnytinę teisę Popiežiškajame Grigaliaus universitete Romoje, kur apgynė kanonų teisės daktaro disertacijąPetras Malakauskis. Vytauto Didžiojo universitetas [žiūr. 2026-02-03].. Vėliau 1921–1922 m. gilino žinias aukštuosiuose Šventosios Susirinkimo kongregacijos (Sacra Congregatio Concilii) kursuose Vatikane, skirtiems kanonų teisės specialistams. Studijuodamas Romos bažnytiniuose universitetuose pasižymėjo savo gabumais ir geru bažnytinės teisės doktrinų išmanymu, todėl buvo kviečiamas pasilikti dirbti Romos kurijoje. Kun. P. Malakauskas šio pasiūlymo atsisakė ir baigęs studijas grįžo į Lietuvą.

Kaip asmuo jis buvo nepaprastai darbštus, nuošalus ir išdidžiai užsispyręs. Jis pasižymėjo judrumu ir sąmojingumu, tačiau nemėgo viešumo ir vengė būti minimas spaudoje. Todėl apie jį buvo skelbiama tik labai nedaug informacijos – daugiausia arkivyskupijos elenchuose. Didžiąją laiko dalį jis dirbdavo namuose, ilgas valandas be pertraukos, paskendęs rūkalų dūmuose; manoma, kad toks gyvenimo būdas prisidėjo prie jo prastesnės sveikatos ir mažakraujystės. Kartkartėmis jis palaikė artimesnę draugystę su kitu profesoriumi – taip pat žemaičiu. Visiškai atsidėjęs studijoms, dėstymui ir rašymui, jis beveik nutrūko nuo savo šeimos ir tėviškės. Net tapęs profesoriumi neaplankė, dėl ko nusiskųsdavo jo tėvas ir stebėdavosi draugaiČYVAS, Matas. Kun. prof. Petras Malakauskis (1889–1948). LKMA Suvažiavimo darbai. 1961, nr. 4, p. 248–249..

1928 m. lapkričio 10 d. Lietuvos respublikos prezidentas Antanas Smetona kunigą Petrą Malakauską apdovanojo Lietuvos nepriklausomybės 10 metų jubiliejiniu medaliuKretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 26.Lietuvos nepriklausomybės medalio statutas. Vyriausybės žinios, 1928, Nr. 272, p. 2–3..

Po sunkios ir skaudžios skrandžio vėžio ligos kun. prof. bažn. t. dr. P. Malakauskas mirė 1947 m. balandžio 27 d., namuose Kaune, Radvilėnų pl. 19, tuometinėje Šv. Antano bažnyčios klebonijoje. Prieš mirtį priėmė sakramentus. Mirties metrikų knygoje įrašas: „Kurijos tarnautojas, pagalbininkas prie Kauno miesto“. Laidotuvių apeigoms vadovavo kun. P. Malakausko bičiulis ir bendražygis kan. prof. Pranciškus Venckus. Kun. P. Malakauskas palaidotas 1947 m. balandžio 30 d. Kaune, Petrašiūnų kapinėsePetras Malakauskas. Cemety [žr. 2026-02-04].. Ant kapo buvo pastatytas medinis koplytstulpis, kurio šiuo metu išlikusi tik viršūnė.

 Bažnytinė veikla 
1922 m. spalio 11 d. paskirtas Kauno Arkivyskupijos Tribunole kaipo Iudex Synodalis. Be to jis ėjo moterystės ryšio gynėjo pareigas (Defensor Vinculi). Jo vardas dar minimas Concilium Vigilantiae ir dekanatinių konferencijų komisijose. Tuo pat metu paskirtas ir LU teologijos-filosofijos fakulteto kanonų teisės vyr. asistentu.

1927 m. Kauno arkivyskupijos kurija prof. kun. P. Malakauską paskyrė Dekanatinės kunigų konferencijos Ordinariato komisijos nariu. Šios komisijos pirmininku buvo prelatas dr. Maironis-MačiulisKretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 25..

Iki pat mirties dalyvavo bažnytinio tribunolo veikloje Kauno arkivyskupijoje ir ėjo įvairias pareigas. Paskutiniais gyvenimo metais buvo Šv. Antano parapijos rezidentas (vikaras-altaristas) Kaune. 1942 m. dėstė Kauno kunigų seminarijoje, tačiau dėl ligos palaipsniui pasitraukė iš aktyvios veiklos, bet iki mirties dirbo tribunole ir patarnavo parapijai.

 Akademinė veikla 

Baigęs studijas Romoje, grįžo į Lietuvą, apsigyveno Kaune ir 1922 m. gegužės 30 d. pradėjo dirbti Lietuvos universiteto Teologijos-filosofijos fakulteto Kanonų teisės šaltinių katedroje. 1922 m. birželio 9 d. paskirtas vyresniojo asistento pareigoms nuo 1922 m. rugsėjo 1 d.Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 21. 1923 m. birželio 12 d. – einančiu docento pareigasKretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 22., 1924 m. birželio 16 d. nominuotas docentuKretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 24., 1929 m. lapkričio 26 d. – ekstraordinariniu profesoriumiKretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 27., o 1936 m. rugsėjo 1 d. – ordinariniu profesoriumi. Ilgą laiką buvo fakulteto sekretoriumi.

Santykiai su studentais buvo sudėtingi. Auditorijoje jis buvo labiau vengiamas nei mėgstamas, o pastabose studentams nevengdavo aštraus, neretai sarkazmo persmelkto žodžio. Privačiai jis buvo sunkiai prieinamas. Paskaitas dėstydavo savitai – dažnai įterpdamas žemaitiškos tarmės žodžių, kuriuos vartojo su tam tikru pamėgimu, nors jo knygų kalba laikyta statiška.

Nuo 1937 m. gruodžio 22 d. iki 1940 m. birželio 16 d. ėjo Teologijos-filosofijos fakulteto dekano pareigas (fakultetas buvo uždarytas 1940 m. liepos mėn.). Kun. Malakauskas dėstė bažnytinę teisę, buvo tarptautinių ir vietinių akademinių renginių dalyvis.

Iki Antrojo pasaulinio karo kun. P. Malakauskas buvo ir Vilniaus universiteto profesoriumi. Vokiečių okupacijos metais, 1942-aisiais, dar dėstė Kauno kunigų seminarijoje.

 Redakcinė veikla 

1916 m. pradžioje slaptos draugijos įkūrimo idėją iškėlė mokytojas Brežinskis/Bražinskas (slapyv. Izidorius ButenisPlungiškių kartoteka. Žymūs Plungės krašto žmonės. Plungės rajono savivaldybės viešoji biblioteka [žiūr. 2026-02-03].). Netrukus Platelių vargonininko Petro Kidyko namuose susirinkę žemaičių šviesuoliai – kunigas Petras Malakauskis, būsimasis filosofas Pranas Mantvydas, Pranas ir Joana Gadeikiai, Ona Sausdrovaitė, Magdė Budraitė, Leonas Brežinskis ir kiti – įkūrė draugiją „Saulutė”. Rankraštinio laikraščio „Saulutė” redaktoriumi tapo kunigas Petras Malakauskis (slapyv. Skalskis). Saulutininkai rengė įvairius kursus, skaitė paskaitas, rašė straipsnius, įkūrė knygynėlį ir t. t. Valstybės pažangą jie regėjo švietime ir kultūrojePAULAUSKAITĖ, Kristina. Žemaičių Saulutė. Žemaičių Saulutė, 2013, kovo 25..

Nuo 1931 m. buvo „Spaudos fondo“ leidžiamos „Lietuviškosios enciklopedijos“ bendradarbis, redagavo Bažnytinės teisės skyriųKretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 29.. Bažnytinės teisės klausimais rašė „Draugijoje“, „Tiesos kelyje“ ir kt. leidiniuose.

1931Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 31.–1940 m. buvo religijos mokslų žurnalo „Soter“ vyriausiasis redaktorius.

P. Malakauskas buvo vienas iš bažnytinės teisės vadovėlių rengimo pionierių Lietuvoje. Teologijos–Filosofijos fakultetas jo parengtus vadovėlius leido noriai ir greitai, nes lietuvių kalba tuo metu itin trūko šios srities literatūros.

 Kūryba 

Kun. Petras Malakauskas parašė reikšmingų lietuviškų komentarų ir studijų apie 1917 m. Kanonų teisės kodeksą. Kun. P. Malakausko testamentu jo rankraščiai palikti Kauno Arkivyskupijos KurijaiKretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 46.. Jo raštų apimtis  1229 puslapiai. Kai kurie jo parašyti veikalai buvo išleisti ir pakartotinai.

Svarbiausi veikalai:
 Moterystės teisės, 1–2 tomai (1923–1926; 1933)
 Baudžiamosios teisės (1928; 1934)
 Konkordatai ir Lietuvos konkordatas (1928)
 Katalikiškos draugijos (1930)
 Bažnytinė cenzūra ir draudžiamosios knygos (1931)
 Viešosios bažnytinės teisės (1931)
 Bažnytinių teisių šaltiniai (1931)
 Bažnytinė teisė: įvadas (1932)
 Įgimtoji teisė (1932; 1934)
 Laidojimas (1937)
 Bažnytinės asmeninės teisės, t. 1–2 (1939–1940)Petras MALAKAUSKIS. Kūryba. Lietuvos krikščioniškasis paveldas [žiūr. 2026-02-04].

 Galerija 
„Kaip malonu ir kilnu nueiti pas mylimo asmens, širdies žmogaus kapą ir prie jo paties pasvajoti, kad jis po sunkių gyvenimo darbų, nuolatinių rūpesčių ir kartais karčių kančių ilsisi žemėje ir laukia prisikėlimo iš numirusių!“ (iš dr. P. Malakausko raštų)Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164, p. 57..

 Šaltiniai 
 Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 5, b. 164.
 SABALIAUSKAS, Andriejus. Šviesos nešėjas. XXI amžius, 2007, balandžio 27.
 SABALIAUSKAS, Andriejus. Kunigas prof. bažn. t. dr. Petras Malakauskis. Žemaičių saulutė, 2006, gruodžio 22, p. 5.
 ČYVAS, Matas. Kun. prof. Petras Malakauskis (1889–1948). LKMA Suvažiavimo darbai. 1961, nr. 4, p. 248–249.
 Petras Malakauskis. LIMIS [žiūr. 2026-02-03].
 Petras Malakauskis. Vytauto Didžiojo universitetas [žiūr. 2026-02-03].
 PAULAUSKAITĖ, Kristina. Žemaičių Saulutė. Žemaičių Saulutė, 2013, kovo 25.
 Plungiškių kartoteka. Žymūs Plungės krašto žmonės. Plungės rajono savivaldybės viešoji biblioteka [žiūr. 2026-02-03].
 Petras MALAKAUSKIS. Kūryba. Lietuvos krikščioniškasis paveldas [žiūr. 2026-02-04]
 Petras Malakauskas. Cemety [žiūr. 2026-02-04].
 Alsėdžių dekanato bažnyčių gimimo metrikų knyga. 1888, p. 10v.
 Giminės medis. Geni [žiūr. 2026-02-04].

 Išnašos 

Kategorija:Lietuvos kunigai