Carl Gustaf Rehnskiöld

Karlas Gustafas Renšeldas (,  – ) – Švedijos feldmaršalas. Jis buvo Švedijos karaliaus Karolio XII mentorius ir vyriausiasis karinis patarėjas.

 Biografija 
Karlas Gustafas Renšeldas gimė Štralzunde, Švedijos Pomeranijoje, ir studijavo Lundo universitete pas filosofą Samuelį fon Pufendorfą.Konow (2001), pp. 18−23 1673 m. įstojo į Švedijos kariuomenę ir pasižymėjo Halmstado, Lundo ir Landskrūnos mūšiuose per Skonės karą, kur buvo paskirtas pulkininku leitenantu ir adjutantu generolu.Konow (2001), pp. 24−27 Po karo buvo kelių pulkų vadas, Devynerių metų karo metu – kunigaikščio Frydricho IV stebėtojas ir mokytojas, taip pat Skonės generalgubernatorius.Konow (2001), pp. 39-44, 48

Didžiojo Šiaurės karo metu Renšeldas buvo Karolio XII dešinioji ranka organizuojant Karolio kariuomenę bei parengė išsilaipinimą Humlebeke ir planus Narvos, Dauguvos ir Klišuvo mūšiams. 1706 m. Vschovos mūšyje su savo atskira kariuomene įtikinamai nugalėjo bendrą Saksonijos ir Rusijos kariuomenę, vadovaujamą feldmaršalo Šulenburgo.Konow (2001), pp. 85−87 Už nuopelnus Renšeldas buvo paskirtas feldmaršalu ir gavo grafo titulą. Karolio XII kampanijos prieš Rusiją metu feldmaršalas dalyvavo Haloučyno mūšyje ir Vepryko apgultyje, kurioje buvo sunkiai sužeistas.Konow (2001), pp. 99−100, 103−105Konow (2001), pp. 106−109 Karoliui XII susižeidus, Renšeldas pakeitė jį Švedijos kariuomenės vyriausiuoju vadu 1709 m. Poltavos mūšyje, kuriame švedai patyrė lemiamą pralaimėjimą.Ericson Wolke (2003), pp. 302–303

Po šio mūšio tapo karo belaisviu Rusijoje ir kartu su grafu Karlu Piperiu praleido kelerius metus nelaisvėje, Maskvoje valdydamas administracijos biurą, kuris padėdavo kitiems švedų karo belaisviams. 1718 m. Renšeldas buvo paleistas ir atvyko į Fredriksteno apgultį prieš pat Karolio XII nužudymą.Hatton (1985), p. 560 Vėliau ėjo vado pareigas vakarų Švedijoje ir, kentėdamas nuo senos žaizdos, mirė 1722 m.Åstrand (1999), p. 155

 Išnašos 

 Šaltiniai 

Kategorija:Švedijos karininkai
Kategorija:Šiaurės karas