Ankstyvoji Le dinastija

Ankstyvoji Le dinastija () – Vietnamo dinastija, įkurta Le giminės ir valdžiusi 980–1009 m. Oficialiai jos valdoma valstybė vadinosi Daikovietu ().

 Raida 
Iki tol Vietnamą valdė Din dinastija. Po to, kai 979 m. eunuchas Do Tikas nužudė karalių Din Bolinį ir jo vyriausiąjį sūnų, nauju imperatoriumi paskelbtas penkiametis sūnus Din Toanas. Generolas Le Hoanas tapo regentu, tačiau situaciją apsunkino Song Kinija, kuri pasiuntė armiją. Bijodami pakartotinio Kinijos nukariavimo, Vietnamo didikai pasiūlė perduoti imperatoriaus valdžią generolui. 980 m. sostinėje Hoalu imperatorienė Duong Vanga didikų akivaizdoje užvilko generolui Le Hoanui imperatoriaus rūbą, taip pripažindama jį nauju imperatoriumi ir perduodama valdžią naujai dinastijai.Kiernan, Ben (2019). Việt Nam: a history from earliest time to the present. Oxford University Press. ISBN 9780190053796. Netrukus ji ištekėjo už jo, sustiprindama valdžios perėmimą.

Naujasis imperatorius iš karto susidūrė su Kinijos agresija. Song armija įžengė į Vietnamą, ketindama susigrąžinti neseniai atsiskyrusią provinciją. 981 m. Bakdango mūšyje vietnamiečiai patyrė pralaimėjimą, tačiau kinų armiją ištiko maliarija, dėl kurios didelė dalis karių mirė. Nusilpusią kariuomenę vietnamiečiai pergalingai sumušė ir išvijo iš šalies.Walker, Hugh Dyson (2012), East Asia: A New History, ISBN 978-1477265161

Įsitvirtinusi pozicijas Le dinastija tęsė Din dinastijos pradėtus darbus, toliau reformavo valstybės santvarką, atlikdama administracines reformas. Le Hoangas turėjo normalizuoti santykius su Kinija. Iš pradžių Kinija atsisakė pripažinti šalies nepriklausomybę, tituluodama valdovus kariniais valdytojais (jiedushi), tačiau 982–994 m. nusiuntus į Kiniją penkias duoklines misijas, buvo pasiektas „Dziaodži karaliaus“ pripažinimas.Dar, Ku Boon (2019). „The Tributary Relations between China’s Song Dynasty and Vietnam’s Dinh, Le and Ly Dynasties: Effects on Their Political Sustainability“. Sejarah: Journal of the History Department, University of Malaya. 28 (1): 1–13.

Su savo pietine kaimyne Čampa Vietnamas pats pradėjo karą 982 m. Laimėjęs mūšį Daikovietas paėmė Čampos sostinę Indrapurą, o jos valdovą Paramešvaravarmaną I nukirsdino sostinėje. Po to Čampa, perkėlusi sostinę piečiau buvo pripažinti vasalitetą Vietnamui.Ngô Sĩ Liên: Đại Việt sử ký toàn thư 1. Page 216 Đại Việt sử ký toàn thư, Chap 1. Page. 222

1005 m. mirdamas Le Hoangas paliko valstybę savo sūnui Le Longvietui. Tačiau jo broliai buvo nepatenkinti šiuo sprendimu, dėl ko sosto paveldėjimo procedūra labai užtruko. Po 8 mėnesių kovų Le Longvietas susidorojo su broliu Le Longtiku ir titulavosi imperatoriumi, tačiau jau po trijų dienų buvo nužudytas kito brolio, Le Logdinio, kuris užėmė sostą.

Naujasis imperatorius atkūrė santykius su Kinija ir skyrė didelį dėmesį Vietnamo infrastruktūros gerinimui, statydamas naujus tiltus, tiesdamas kelius. Tuo tarpu Pilni Daivieto analai () aprašo šį valdovą kaip ypatingai žiaurų, kuris mėgavosi kankindamas žmones ir sugalvodavo tam žiauriausių būdų.

Imperatorius buvo silpnos sveikatos dėl hemarojaus, dėl kurio ant sosto galėdavo tik gulėti. Tai leido sustiprėti kai kuriems dvariškiams, tokiems kaip Li Konguanas () iš Li giminės. Pastarasis užsitikrino puikią reputaciją rūmuose. Todėl, kuomet imperatorius mirė 1009 m. palikdamas mažametį įpėdinį, dvariškiai nutarė nauju valdovu išrinkti būtent jį. Li Konguanas pradėjo Li dinastiją.

 Pasiekimai 

Le dinastija tęsė Din dinastijos pradėtus darbus, kurie turėjo sukurti nepriklausomą Vietnamo valstybę. Sostinė buvo palikta Hoalu mieste vaizdingoje Čangano vietovėje. Centrinė valdžia nuolat susidurdavo su sukilimais provincijose, kuriuos reikėjo pastoviai malšinti. Kad užtikrinti geresnę kontrolę, reikėjo daugiau kelių, kad būtų patogiau mobilizuoti karius ir prekiauti. Buvo tiesiamas kelias į pietus, kas pagerino naujai prijungtų pietinių žemių kotrolę. Kartu valdžia skatino gyventojus keltis į rečiau gyvenamus regionus ir naujai įdirbti žemes.

Atlikus mokesčių reformą, gyventojai mokėjo kasmetinį mokestį pagal turimos žemės kiekį. Jie taip pat turėjo atlikti 10 dienų viešuosius darbus, buvo įvestas karo mokestis. Dalis žemių priklausė tiesiogiai imperatoriui, ir jose užaugintas derlius keliaudavo į rūmus. Dalis žemių buvo dalinamos kilmingiesiems už gerą tarnybą ir grąžinamos imperatoriui po mirties. Dar viena dalis žemių buvo paskirtos budistinėms šventykloms. Likusios žemės buvo privačios, ir jomis savininkai disponuodavo laisvai.

Valstybė vykdė prekybą su Kinija per Naningo gyvenvietę. Pagrindinės Vietnamo prekės buvo auksas, sidabras ir varis. Ngô Sĩ Liên: Đại Việt sử ký toàn thư 1. Page 216 Đại Việt sử ký toàn thư, Chap 1. Page. 222

 Valdovai 
 Asmeninis vardas Kitaip žinomas Valdymo devizas Valdymo metai Le HoanasLê Hoàn 黎桓  Lê Đại Hành 黎大行 „Išėjusysis Le imperatorius“  Thiên Phúc 天福 (980–988)Hưng Thống 興統 (989–993)Ứng Thiên 應天 (994–1005) 980–1005 Le LongvietasLê Long Việt 黎龍鉞  Lê Trung Tông 黎中宗„Vidurinysis Le imperatorius“  - 1005 Le LongdinisLê Long Đĩnh 黎龍鋌  Lê Ngoạ Triều 黎臥朝„Gulintysis Le imperatorius“  Cảnh Thụy 景瑞 (1008–1009) 1005–1009

 Išnašos 

Kategorija:Vietnamo dinastijos