Vokietijos imperijos kariuomenė

Vokietijos imperijos kariuomenė () – Vokietijos imperijos sausumos ir oro karinės pajėgos 1871–1919 m., išformuotos Vokietijai pralaimėjus I pasaulinį karą. Baltijos šalyse karo metais veikė 8-oji armija.

 Istorija 

Iki XIX a. 2-osios pusės Vokietijos sąjunga, suformuota Vienos kongrese, turėjo karines pajėgas, tačiau jos buvo atskiros kiekvienoje kunigaikštystėje arba žemėje. Pajėgos veikė kaip Vokietijos federacinė armija (). Baigiantis 1871 m. Prancūzijos–Prūsijos karui buvo įkurta nauja – Vokietijos imperijos kariuomenė (). XIX a. pabaigoje Vokietijos pramoninė ir techninė galia sudarė prielaidas turėti didelę, gerai ginkluotą kariuomenę. Po I pasaulinio karo pakriko, iš jos likučių pradėtas formuoti reichsveras.Reichsveras. Visuotinė lietuvių enciklopedija, 2021-10-21. Nuoroda tikrinta 2026-02-05.

 Struktūra 

Vyriausiasis karinių pajėgų vadas buvo Vokietijos imperatorius, veiklas koordinavo Generalinis štabas, kuriam vadovavo:
 Helmuth von Moltke vyresnysis (1871–1888)
 Alfred von Waldersee (1888–1891)
 Alfred von Schlieffen (1891–1906)
 Helmuth von Moltke jaunesnysis (1906–1914)
 Erich von Falkenhayn (1914–1916)
 Paul von Hindenburg (1916–1919)
 Wilhelm Groener (1919)
 Hans von Seeckt (1919)

Taikos metu pagrindiniai armijos vienetai buvo inspektoratas (iš viso 8), korpusas (po 3–4 kiekviename inspektorate), divizija ir pulkas.Holger H. Herwig. "Looking Glass: German Strategic Planning before 1914. – The Historian 77#2 (2015) pp. 290–314.

 Šaltiniai 

Kategorija:Vokietijos istorija