Jānis Erenštreits

Janis Erenštreitas (, g. 1942 m. birželio 17 d.) – lyvių kilmės Latvijos dirigentas ir muzikos pedagogas. J. Erenštreitas laikomas vienu iš berniukų chorų judėjimo Latvijoje pradininkų. Visuotinių latvių dainų ir šokių švenčių vyriausiasis dirigentas.

 Biografija 
Gimė Mikeltuornio kaimo Straumių () sodyboje žvejo šeimoje. J. Erenštreitas save įvardija lyviu, dalyvauja lyvių šventėse. Mokėsi Jūrkrastų ir Mazirbės pradinėse mokyklose, vėliau – Ventspilio vidurinės mokyklos Chorinio dirigavimo skyriuje, kurį baigė 1960 m. Mokslus neakivaizdinėmis studijomis tęsė Latvijos valstybinės konservatorijos Chorinio dirigavimo skyriuje.

Lygia greta Ventspilio I vidurinėje mokykloje 1960–1964 m. dirbo dainavimo mokytoju, kol buvo pašauktas į sovietinę kariuomenę (1964–1968). Grįžęs ėjo Rygos pionierių rūmų choro „Rīga“ chorvedžio pareigas (1968–1970) ir atnaujino studijas. 1970 m. baigė Latvijos valstybinės konservatorijos Chorinio dirigavimo skyrių, o 1976 m. – asistentūrą.

1969 m. brolių Imanto ir Gido Kokarų pakviestas J. Erenštreitas perėmė E. Darzinio specialiosios muzikos vidurinės mokyklos berniukų choro dirigento pareigas, drauge dirbo vidurinės mokyklos chorinio dirigavimo skyriaus vadovu (1969–1990). Čia dirigentas 25-erius metus bandė berniukiško tembro galimybes ir įrašė platų repertuarą – daugybę harmonizuotų latvių liaudies dainų bei tiek latvių, tiek užsienio šalių kompozitorių originalių kūrinių, iš kurių išskiriamos J. Medinio, A. Kalninio, P. Dambio ir P. Plakidžio dainos, taip pat ir stambios formos kūriniai – R. Kalsono kantata „Šlopster – Klopsteris“ (1974), A. Skultės poema „Pagyrūnai gaidžiai“ (1975), P. Vasko ciklas berniukų chorui, klarnetui ir kontrabosui (1976), G. Ramano kantatos „Miško pasaka“ ir „Mažoji regata“ (1979) bei E. Straumės „Maži roko vaizdeliai iš Mikės Pūkuotuko gyvenimo“ (1980).

1982 m. prasidėjo kūrybinis bendradarbiavimas su R. Paulu. Berniukų balsams parašytos dainos tapo labai populiarios – į koncertus susiburdavo šimtai klausytojų tiek Latvijoje, tiek už jos ribų. R. Paulo dainų ciklas „Perlų žvejys“ (pagal J. Peterio žodžius) ir harmonizuotos latvių liaudies dainos, taip pat kitų kompozitorių originalūs kūriniai buvo įrašyti į keletą plokštelių. Berniukų choras būdavo įtraukiamas į operos spektaklius ir į kitus plataus masto muzikinius projektus.

Iš E. Darzinio specialiosios muzikos vidurinės mokyklos berniukų choro dainininkų išaugo didelė Visuotinių latvių dainų ir šokių švenčių vyriausiųjų dirigentų plejada: R. Vanagas, A. Škepastas, S. Kliava, U. Kokaras, M. Klišanas, M. Sirmajis, I. Cinkusas, M. Uozuolinis, I. Teterkovskis ir A. Meris. 1994 m. su bendraminčiais J. Erenštreitas įkūrė Rygos katedros choro mokyklą ir iki 2010 m. dirbo jos direktoriumi. Greta chorinio dainavimo mokykloje pirmosios patirties įgijo būsimi dirigentai, džiazo muzikantai ir dainininkai. Tarp jų buvo išugdyti du XXVII Visuotinės latvių dainų ir šokių šventės vyriausieji dirigentai – J. Uozuolas ir J. Cabulis. 9-ojo dešimtmečio pabaigoje ir 10-ojo dešimtmečio pradžioje J. Erenštreito vadovaujamas Rygos katedros berniukų choras su vyrų grupe surengė daugybę koncertinių išvykų į Europos šalis, JAV, Kanadą ir Japoniją.

Kaip vienas pirmųjų berniukų chorų judėjimo kūrėjų Latvijoje, J. Erenštreitas įtvirtino berniukų chorų muzikavimo tradicijas – organizavo Latvijos berniukų chorų sąskrydžius (1971–2023) ir surengė penkis Tarptautinius berniukų chorų festivalius „Rygos katedra“ (1992–2004).

2017 m. J. Erenštreitas išleido knygą apie Janį Cimzę „Karūnų pynėjas“ („Kroņu pinējs“).

 Įvertinimas 
1982 m. jam suteiktas Nusipelniusio Latvijos TSR meno darbuotojo garbės vardas. 1997 m. J. Erenštreitas apdovanotas IV laipsnio Trijų žvaigždžių ordinu.

2018 m. gavo Latvijos muzikos įrašų metų apdovanojimą už gyvenimo indėlį į Latvijos muzikos vystymą.

 Išnašos 

Kategorija:Latvijos dirigentai
Kategorija:Lyvių asmenybės