Glosa

Glosa ( 'liežuvis; kalba') – svetimos kalbos arba nesuprantamas žodis knygos tekste, paaiškintas arba virš paties žodžio, arba po juo (interlinijinė glosa), arba greta paraštėse (marginalioji glosa). Глосса, в филологии // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.

 Istorija 
Pradžioje glosa buvo vadinamas pats nesuprantamas žodis arba posakis. Senovės graikai pirmiausia ėmė naudoti glosas studijuodami Homero poeziją, vėliau – aiškindami nesuprantamas Biblijos vietas bei juridinio pobūdžio tekstus.Глосса библейская // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907. Nuo VI–VIII a. jau sutinkamos ir lotyniškos glosos, vėliau drauge su lotyniškais buvo rašomi germaniški, romaniški ir keltiški paaiškinimai. Neretai šios glosos yra patys seniausi nurodytų kalbų rašytiniai paminklai. Glosos būdavo surenkamos į žodynus – glosarijus.

Ankstyvaisiais viduramžiais „juristai“ (glosatoriai; pasauliečiai, ne dvasininkai) pradėjo studijuoti dažniausiai prarastus Romos įstatymus (iš esmės – teisę), tuo metu šie įstatymai nebuvo taikomi (jei nepaisytume jų netiesioginio, paprotinio taikymo). Galiausiai įsigalėjus karaliaus centrinei (ne feodalinei, regioninei, susiskaidžiusiai) valdžiai ir Romos įstatymuose sureguliavus daugumą piniginių klausimų, jau rasti Romos įstatymai, taip pat ir dėl nuosavybės teisės, pirkimo-pardavimo sutarčių, nuomos, įgaliojimo (taip pat ir sutarčių su advokatu), teismo, valstybės valdymo (ir dėl kitų, be teismo, valstybinių institucijų), ir Romos įstatymuose naudotas formalusis, išsamusis stilius tapo šiuolaikinės teisėtvarkos Europoje, Šiaurės Amerikoje ir jų kolonijose pagrindu. Be to, šie juristai padėjo pagrindus pačiai teisininkų profesijai, netrukus iškilsiančiai esant daugybei įstatymų, taip pat atsirado teisės mokslininkų.

Žinomos dvigubos ir netgi trigubos glosos.

Iš žodžio glosa išvestas žodis glosarijus – glosų rinkinys.Глоссарий // Малый энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона. – 2-е изд., вновь перераб. и значит. доп. — Т. 1—2. – СПб., 1907–1909.

Glosografas – glosų rinkėjas ir aiškintojas.Глоссографы // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.

Glosomanija – aistra mokytis mažai žinomų kalbų.Глоссомания // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.

 Išnašos 

Kategorija:Leksikografija