Dāvids Sīmansons

Davidas Simansonas (,  – ) – pirmasis vyriausiasis Latvijos kariuomenės vadas, Lačplėsio karo ordino kavalierius.L.k.o.k. biogrāfija 

 Biografija 
D. Simansonas gimė ūkininkų šeimoje Valmieros valsčiuje, Rusijos imperijoje. Baigė Limbažių apskrities mokyklą.Senior officers of the Latvian Army (1918-1940)  Biographical Dictionary , Riga: LVVA, Publishing House "Nordisk"  1880 m. pradėjo karinę tarnybą, savanoriškai įstodamas į Rusijos imperijos kariuomenę, 115-ąjį Viazmos pėstininkų pulką. Tarnybos metu buvo išsiųstas į junkerių mokyklą, kurią baigęs gavo karininko laipsnį. Po mokymų grįžo į Viazmos pėstininkų pulką. 1894 m. baigė Nikolajaus generalinio štabo akademiją ir po jos baigimo pradėjo vadovauti pulkui."Latvian Soldier" (14.09.30) Simansonas dalyvavo Rusijos–Japonijos kare, kur patyrė kontuziją. 1910 m. paaukštintas į pulkininką. 1912 m. balandžio mėn. buvo paskirtas 66-ojo Butyrsko pulko vadu. Vėliau Simansonas dalyvavo Pirmojo pasaulinio karo veiksmuose. 1914 m. spalio 27 d. jam suteiktas Šv. Jurgio ordino kardas.Simonson David Petrovich 1915 m. gegužę paaukštintas į generolą majorą, tuo pačiu metu paskirtas 17-osios pėstininkų divizijos 2-osios brigados vadu. 1917 m. spalio mėn. išėjo į pensiją.

Iki 1918 m. pabaigos jis gyveno Vitebske, bet vėliau persikraustė į Oriolą. 1919 m. sausio mėn. Simansonas atvyko į Rygą, o birželio 6 d. prisijungė prie Latvijos ginkluotųjų pajėgų. Liepos 10 d., suvienijus Šiaurės Latvijos ir Pietų Latvijos brigadas bei suformavus Latvijos kariuomenę, buvo paskirtas pirmuoju jos vyriausiuoju vadu. Nuo liepos 15 d. iki rugsėjo 10 d. taip pat ėjo gynybos ministro pareigas (nuo 1923 m. – karo ministro).

Po to, kai Pavelo Bermonto-Avalovo pajėgos pajudėjo Rygos link, fronto vadas Jorģis Zemitāns įsakė pasitraukti iš Rygos į pozicijas Jugloje. Naktį iš spalio 9-osios į 10-ąją generolas Simansonas atšaukė šį įsakymą, nes nusprendė priešintis Bermonto pajėgoms ir ginti Rygą."Latvian Soldier" (13.11.34.) Savo energingais veiksmais jis pertvarkė kariuomenės pozicijas ir padėjo apginti Rygą nuo bermontininkų."Latvian Soldier" (09.10.36)

1919 m. spalio 16 d. pulkininkas Jānis Balodis, kuris buvo Rytų fronto ir Kuršo divizijos vadas, buvo paskirtas Latvijos kariuomenės vyriausiuoju vadu, pakeisdamas Simansoną."Latvijas Kareivis" (01.05.31.)"Latvijas Kareivis" (16.10.36.)

Iki 1922 m. vasario Simansonas buvo Aukščiausiojo karo teismo narys."Government Gazette" (17.02.22) Pasitraukęs iš vyriausiojo vado pareigų, jis tęsė tarnybą Latvijos karo taryboje. 1925 m. vasarį (dėl ligos) išėjo į pensiją."Latvian Soldier" (15.02.25) Po tarnybos gyveno ramų gyvenimą, vengė aktyvios politinės ir visuomeninės veiklos."Latvian Soldier" (2009-03-31)

1926 m. lapkričio 11 d. jam turėjo būti suteiktas trečiojo laipsnio Lačplėsio karo ordinas, tačiau Simansonas nedalyvavo ceremonijoje ir buvo apdovanotas vėliau."Latvijas Kareivis" (11.11.26)

1932 m. birželio mėn. karininko sveikata pablogėjo, gydytojai jam diagnozavo aterosklerozę. Liepos mėnesį dėl ligos paūmėjimo buvo perkeltas į Rygos karo ligoninę, kur praleido likusį savo gyvenimą. 1933 m. sausio 13 d., 14:10 val., 73 metų amžiaus Davidas Simansonas mirė Rygos karo ligoninėje. Sausio 18 d. buvo palaidotas Rygos Brolių kapų kapinėse už nuopelnus Latvijai."Jēkabpils Vēstnesis" (19.01.33.)

 Išnašos 

Kategorija:Latvijos karininkai