Lietuviškoji šaulių divizija (Sovietų Rusija)

Lietuviškoji šaulių divizija () – 1918–1919 m. egzistavęs Sovietų Rusijos, vėliau – formaliai Lietuvos – Baltarusijos Sovietų Socialistinės Respublikos (Litbelo) karinis dalinys, pėstininkų šaulių divizija, veikusi Sovietų Rusijos karo prieš Lietuvą fronte.

Divizija buvo suformuota 1918 m. gegužės 3 d. Sovietų Rusijos Petrogrado gynybinės apygardos ir Šiaurės ruožo karinės tarybos vado įsakymu iš Novorževsko karinio ruožo savaniškųjų dalinių. Pirmasis dalinio pavadinimas buvo Novorževsko šaulių divizija, 1918 m. liepos 14 d. dalinys buvo pervadintas Pskovo šaulių divizija, 1919 m. sausio 21 d. – Lietuviškąja šaulių divizija.Odziemkowski, Janusz (2004). Leksykon wojny polsko–rosyjskiej 1919–1920, p. 233.

Nuo 1918 m. gegužės mėn. divizija buvo dislokuota po Brest-Litovsko taikos suformuotame Sovietų Rusijos ir Vokietijos pasienio ruože pagal liniją Novorževas – Idrica – Nevelis – Didieji Lukai – Toropecas. Divizija buvo priskirta Sovietų Rusijos 7-ąjai armijai, vėliau – Vakarų armijai.

Vokietijai kapituliavus I pasauliniame kare ir pradėjus trauktis iš Rytų fronto, Pskovo šaulių divizija dalyvavo Sovietų Rusijos puolime į dabartinę Baltarusijos teritoriją ir Lietuvą. 1918 m lakpkričio-gruodžio mėn. ji dalyvavo užimant Ludzą, Polocką, Rezeknę, Daugpilį ir Vilnių. Raudonąjai Armijai įsiveržus į Lietuvą Pskovo šaulių divizija buvo pervadinta Lietuviškąja ir 1919 m. sausio mėn. dalyvavo be ženklesnio pasipriešinimo sovietų pajėgoms užimant Panevėžį, puolė link Kauno ir Jurbarko.

1919 m kovo 4 d. divizija buvo oficialiai priskirta Lietuvos – Baltarusijos Sovietų Socialistinės Respublikos karinėms pajėgoms.„Литовская стрелковая дивизия“, Гражданская война и военная интервенция в СССР, p. 334.

1919 m. gegužę dalyvavo mūšiuose dėl Vilniaus prieš Lenkijos pajėgas, buvo nustumta iki Daugpilio. Šiuose mūšiuose ir traukiantis patyrus didelių nuostolių 1919 m. gegužės 21 d. divizija buvo performuota į pėstininkų brigadą, kurios pagrindu metų pabaigoje buvo suformuota Raudonosios Armijos 4-oji šaulių divizija, dalyvavusi Tuchačevskio puolime į Lenkiją.

 Vadovybė 
miniatiūra|Vladimiras Olderogge
Divizijai vadovavo:

 1918 m. kovo 3 d. – 1919 m. kovo 7 d. – Vladimiras Olderogge
 1919 m. kovo 7 d. – 27 d. – A. Makulovičius
 1919 m. kovo 27 d. – gegužės 5 d. – M. Ležinskis
 1919 m. gegužės 5 – 21 d. – Vasilijus Soloduchinas

Politiniai komisarai:

 1918 m. gegužės 3 d. – rugojūčio 4 d. – G. Chachanianas
 1918 m. gegužės 3 d. – rugpjūčio 4 d. – A. Sedyjakinas
 1918 m. rugpjūčio 4 d. – spalio 1 d. – V. Popovas
 1918 m. rugojūčio 4 d. – rugsėjo 6 d., spalio 1 d. – 1919 m. kovo 19 d., kovo 30 d. – balandžio 15 d. – I. Grigorijevas
 1918 m. rugsėjo 7 d. – 1918 m. gruodžio 12 d. – M. Sergejevas
 1918 m. gruodžio 12 d. – 1919 m. kovo 30 d. – L. Morozovas
 1919 m. gegužės 21 d. – Jaroslavas Askoldovas
 1919 m. gegužės 5–21 d. Jaroslavas Chazanovas

 Išnašos 

 Šaltiniai 

 „Литовская стрелковая дивизия“, Гражданская война и военная интервенция в СССР (энциклопедия). М.: Советская Энциклопедия. 1983. 704 p.
 Odziemkowski, Janusz (2004). Leksykon wojny polsko–rosyjskiej 1919–1920. Warsaw: Oficyna Wydawnicza „Rytm”. ISBN 83-7399-096-8

Kategorija:Pėstininkai
Kategorija:Lietuvos-Tarybų Sąjungos santykiai 1918-1940 m.