Maksimas Hareckis

Biografija 
Hareckis gimė Rusijos imperijos Mstislavlio apskrityje, valstiečių šeimoje. 1913 m. baigė Horkų žemės ūkio mokyklą. 1913–1914 m. Vilniuje dirbo braižytoju ir matininku. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, 1914 m. vasarą savanoriškai įstojo į kariuomenę, dalyvavo mūšiuose, buvo sužeistas. 1916 m. iš ligoninės buvo nukreiptas į Pavlovsko karo mokyklą Petrograde, gavo leitenanto laipsnį ir vėl išvyko į frontą. Netrukus dėl ligos buvo išsiųstas gydytis, o vėliau visiškai paleistas iš kariuomenės.

1917 m. dalyvavo Smolensko soviete, bendradarbiavo su laikraščiu „Izvestija Smolenskogo Soveta“ („Smolensko sovieto žinios“). Dirbo laikraščio „Zvezda“ („Žvaigždė“) redakcijoje, su kuria 1919 m. persikėlė pirmiausia į Minską, o vėliau – į Vilnių. Lenkijai okupavus Vilniaus kraštą, dėstė baltarusių kalbą mokytojų rengimo kursuose Vilniaus baltarusių gimnazijoje. Taip pat buvo baltarusiškų laikraščių „Naša dumka“ („Mūsų mintis“) ir „Belaruskij vedamasti“ („Baltarusijos žinios“) redaktorius.

Prieš 1922 m. vietos rinkimus buvo suimtas. Dėl už Lenkijos ribų vykusių protestų prieš masinius baltarusių ir lietuvių visuomenės veikėjų suėmimus Hareckis buvo ištremtas į Lietuvą.

1923 m. persikėlė į Minską. Baltarusijos TSR dirbo baltarusių kalbos ir literatūros dėstytoju Baltarusijos valstybiniame universitete, Minsko komunistiniame universitete, Minsko veterinarijos technikume ir Horkų žemės ūkio mokykloje (pastarojoje vadovavo baltarusių kalbos, literatūros ir istorijos katedrai).

1929 m. kartu su daugybe kitų baltarusių rašytojų buvo kritikuojamas spaudoje, o 1930 m. liepos 19 d. Hareckis suimtas dėl tariamos priklausomybės „Baltarusijos išlaisvinimo sąjungai“ ir netrukus ištremtas penkeriems metams į Kirovą, kur dirbo braižytoju. Nuo 1935 m. dirbo rusų kalbos ir literatūros mokytoju Pesočnajos kaime Smolensko srityje.

1937 m. lapkričio 4 d. vėl suimtas NKVD. Pagal NKVD „trejeto“ sprendimą 1938 m. vasario 10 d. sušaudytas; 1957 m. lapkričio 15 d. reabilituotas.

 Bibliografija 

 Rinktiniai kūriniai 
 „Атрута“ (Nuodai), 1913 m.;
 „Роднае Карэнне“ (Gimtosios šaknys), 1914 m.;
 „Рунь“ (Runos), 1914 m.;
 „Лiтоўскi Хутарок“ (Lietuvių kaimelis), 1915 m.;
 „Антон“ (Antonas), 1919 m.;
 „Дзве душы“ (Dvi sielos), 1919 m.;
 „Мутэрка“ (Mamytė), 1920 m.;
 „Чырвоныя ружы“ (Raudonos rožės), 1923 m.;
 „Жартаўлівы Пісарэвіч“ (Juokingasis Pisarevičius), 1925 m.;
 „Ціхія песні“ (Ramios dainos), 1926 m.;
 „Досвіткі“ (Aušros), 1926 m.;
 „Не адной веры“ (Ne vienas tikėjimas), 1928 m.;
 „Гапон і Любачка“ (Gaponas ir Liubačka), 1929 m.;

 Literatūra 

 Адамовіч, А. Браму скарбаў сваіх адчыняю… 1980
 Бугаёў, Д. Максім Гарэцкі. 2003.
 Бугаёў, Дз. Гарэцкі Максім Іванавіч // Беларуская Савецкая Энцыклапедыя. У 12 т. Т.3. Веды — Графік / Беларуская Савецкая Энцыклапедыя; Рэдкал.: П. У. Броўка (гал. рэд.) і інш. 1971.
 Кажамякін Г. Максім Гарэцкі і Кузьма Чорны: да праблемы тыпалогіі / Г. Кажамякін // Зборнік Да 100-годдзя Уладзіміра Дубоўкі, Уладзіміра Жылкі, Кузьмы Чорнага: Зборнік навуковых артыкулаў / Пад агульн. рэд. Л. Дз. Сіньковай. 2001.
 Каўка А. К. Гарэцкі Максім Іванавіч // Энцыклапедыя гісторыі Беларусі. У 6 т. Т. 2: Беліцк — Гімн / Беларус. Энцыкл.; Рэдкал.: Б. І. Сачанка і інш.; Маст. Э. Э. Жакевіч. 1994. ISBN 5-85700-142-0.
 Лiўшыц У. М. Літаратурны музей Максіма Гарэцкага. Кароткі даведнік — Орша: адзел культуры Горацкага райвыканкама, 1997.  ISBN 985-6120-13-6
 Макаревич, А. Н. В разных стилевых течениях: Проблема жанра и стиля в рассказах 20-х годов М.Горецкого и Т.Гартного. 1995.
 Пшыркоў, Юліян. Максім Гарэцкі і яго раман «Віленскія камунары» // Гарэцкі Максім. Віленскія камунары. Раман-хроніка. 1965.
 Vytautas Žeimantas. Baltarusių rašytojas M.Hareckis ir jo senasis Vilnius // Lietuvos aidas, 2009 liepos 3 ir 4 d.

Kategorija:Baltarusijos rašytojai