Sibiro tremtis

Sibiro tremtis – baudžiamoji priemonė Rusijos carystės, Rusijos imperijos ir Sovietų Sąjungos laikais, kurios esmė – tremtis arba prievartinis žmogaus pervežimas gyventi į Sibirą, kur pragyvenimas sunkus, o gamtos sąlygos sudėtingos.

 Istorija 

Rusijoje atsirado XVII a. Maskvos kunigaikštystėje. Sustiprėjo XIX a. pradžioje kaip pigi priemonė nusikalstamumui mažinti ir darbo jėgai gauti. Tremtinių darbo jėga plačiai naudota Sibiro pramonėje. Po 1830–1831 m. sukilimo ir 1863–1864 m. sukilimų caro valdžiai neklusnūs Lietuvos gyventojai buvo tremiami į Sibirą. Dalis ištremtųjų grįžo į Lietuvą po I pasaulinio karo.

Stalino iniciatyva ypač masiški trėmimai į Sibirą vykdyti XX a. viduryje, tai buvo masinių Lietuvos gyventojų trėmimų dalis. Ir tuo metu tremtiniai buvo pigi darbo jėga ir atšiaurių Sibire esančių gamtos turtų įsisavinimo priemonė.Sovietų trėmimai Lietuvoje 1939–1941, 1944–1953 m. Kgbveikla.lt (tikrinta 2025-11-30). Po Stalino mirties nuslopo, daugumai ištremtųjų sudarytos sąlygos sugrįžti į Lietuvą.

 Šaltiniai 

Kategorija:Rusijos istorija