Nora Ikstena

Nuora Ikstena (, mergautinė pavardė Rubenė (Rubene); 1969 m. spalio 15 d. – 2026 m. sausio 4 d.) – latvių rašytoja.Eva Eglāja-Kristsone, Nora Ikstena. Nacionālā enciklopēdija. 2026-01-04.

 Biografija 
Gimė Rygoje, aviacijos inžinieriaus ir gydytojos šeimoje.Nora Ikstena. Literatura.lv. Nuoroda tikrinta 2026-01-04. Mokėsi Rygos ir Ikškilės mokyklose. 1992 m. baigė Latvijos universitetą, latvių kalbą ir literatūrą. 1994–1995 m. Kolumbijos universitete studijavo anglų kalbą ir literatūrą. 1990–1993 m. dirbo Rainio literatūros ir meno muziejaus moksline bendradarbe, 1993–1996 m. (su pertraukomis) – žurnalo „Karogs” skyriaus redaktore. Dirbo JAV žurnalo „The Review of Contemporary Fiction” kviestine redaktore, parengė latvių prozai skirtą žurnalo numerį (išleistas 1998 m. sausį). 1998–1999 m. buvo laikraščio „Rīgas balss” redaktoriaus pavaduotoja.

Prisidėjo prie Latvijos literatūros centro įsteigimo, inicijavo Ventspilio tarptautinių rašytojų ir vertėjų namų idėją, kartu su kitais įkūrė literatūros festivalį „Prozas lasījumi“. Buvo Nacionalinės kultūros tarybos pirmininkė, dalyvavo įvairiuose tarptautiniuose literatūros festivaliuose Europoje ir Šiaurės Amerikoje. Latvijos rašytojų sąjungos narė (1996–2011 m.).

 Kūryba 
Parašė romanus „Gyvenimo šventė” (Dzīves svinēšana, 1998 m.), „Mergelės pamoka” (Jaunavas mācība, 2001 m.; vertimas lietuvių kalba „Gyvenimas yra gyvenimas yra gyvenimas”, 2004 m.), „Amour Fou arba netikra meilė 69 eilutėse” (Amour Fou jeb Aplamā mīla 69 pantos, 2009 m.), „Vyras mėlynu lietpalčiu” (Vīrs zilajā lietusmētelītī, 2011 m.), „Motinos pienas” (Mātes piens, 2015 m.; lietuvių kalba 2019 m.), „Vandens spindesys” (Ūdens mirdzēšana, 2021 m.), „Jona” (2023 m.). Išleido apsakymų rinkinius „Smulkmenos ir kitos linksmybės” (Nieki un izpriecas, 1995 m.), „Išgalvoti romanai'” (Maldīgas romances, 1997 m.), „Gyvenimo istorijos” (Dzīves stāsti, 2004 m.) ir kitus, esė rinkinius „Sėkliukė veidrodiniame stikle” (Sīlis spoguļstiklā, 2006 m.), „Šokoladinis Jėzus” (Šokolādes Jēzus, 2009 m.). Parašė biografinių knygų apie Bruną Rubesą, Viją Vetrą, Marą Zalytę, Regyną Ezerą, Imantą Zieduonį ir Dzintarą Suodumą, knygą apie Gruziją „Dievo Motinos draugė“ (Dievmātes draudzene, 2013 m.), pjesę „Filiparia” (kartu su Levanu Beridze), scenarijų dokumentiniams filmams apie rašytojus, pasakų vaikams. Pagal rašytojos kūrinius pastatyta spektaklių, filmų. Kūrinių išversta į anglų, danų, estų, gruzinų, lietuvių, prancūzų, rusų, švedų, vokiečių ir kitas kalbasNora Ikstena. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2025-07-09. Nuoroda tikrinta 2026-01-04. (2026 m. duomenimis, romanas „Motinos pienas” išverstas į 40 kalbų).Mirė garsi latvių rašytoja Nora Ikstena. LRT. 2026-01-04.

Kūrybai būdingas rafinuotas rašymo stilius, kritikų vadinamas „prozos nėriniais“, mitologijos ir tautosakos elementai, didelis dėmesys kalbos tyrumui. Gausu ryškių, psichologiškai paveikių moterų personažų, nagrinėjami skirtingų kartų moterų, ypač motinos ir dukters, santykiai.

 Apdovanojimai 
1998 m. už romaną „Gyvenimo šventė” apdovanota Latvijos Respublikos kultūros ministerijos premija, 2011 m. gavo Spyduolos stipendiją. 2008 m. rašytojai suteiktas Trijų žvaigždžių ordinas, 2006 m. – Baltijos asamblėjos premija. 2018 m. pripažinta XXI a. pirmųjų dviejų dešimtmečių geriausiai pasaulyje žinoma latvių rašytoja.

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 LRT mediateka, laida Pasivaikščiojimai: Žymi latvių rašytoja Nora Ikstena – apie šlovę, santykį su nusižudžiusia mama ir staiga pakirtusią ligą (2024 m. kovo 9 d.).

Kategorija:Latvijos rašytojai