Lietuvių žygis į Brianską

Lietuvių žygis į Brianską – 1263 m. vasarą įvykęs Lietuvos karalystės karinių pajėgų žygis į Briansko kunigaikštystę. Karinė kampanija baigėsi įsiveržusių Lietuvos pajėgų pralaimėjimu. Taip pat manoma, kad karinė nesėkmė paskatino Lietuvos pajėgoms vadovavusį Daumantą grįžti į Lietuvą ir nužudyti jį į beprasmį žygį pasiuntusį Mindaugą.Поход литовских войск на Брянское княжество , Военные конфликты, кампании и боевые действия русских войск 860–1914 гг., Runivers.ru – Россия в подлиннике.

Karinė kampanija trumpai paminėta „Būtųjų laikų pasakojime“. Jame nurodoma, kad 1263 m. vasarą Briansko kunigaikštis Romanas kovojo su įsiveržusiomis Lietuvos pajėgomis ir jas nugalėjo, tačiau pats buvo sužeistas. Po pergalės Romanas „su didele garbe“ grįžo į Brianską.Галицко-Волынская летопись. p. 296, 298.ПОЛНОЕ СОБРАНІЕ РУССКИХЪ ЛЂТОПИСЕЙ, Т. 2. Стб. 860, 862;Пресняков А.Е. Лекции по русской истории, p. 51.

Konkreti mūšio vieta nėra įvardinta. Manoma, kad tai buvo pasienio konfliktas.Пашуто В. Т., Образование Литовского государства, p. 35 To meto valstybių sienos nėra aiškiai aprašytos Po 1246 m. rugsėjo 20 d. Aukso Ordoje nužudžius Černigovo kunigaikštį Michailą Vsevolodovičių, keturi jo vaikai suskaidė Černigovo kunigaikštystę į keturias dalis, kurios tapo keturiomis kunigaikštystėmis. Tai buvo Briansko, Novosilsko, Karačevo, Taruskos kunigaikštystės. Pagrindinė sostinė iš Černigovo perkelta į Brianską, o titulas Černigovo didysis kunigaikštis tapo tik nominalus.Головатенко А. И. История России: спорные проблемы: пособие для поступающих на гуманитарные факультеты. – М: Школа-Пресс, 1994. (под эгидой Федеральной целевой программы книгоиздания России) ISBN 5-88527-028-7Безроднов В. С. Князья Брянские, их происхождение и потомство Tai, kad mūšio vietovė nenurodyta, kelia sunkumų norint lokalizuoti jo vietą – mūšis galėjo vykti tiek dabartinėse Ukrainos, tiek ir Rusijos teritorijose. Kai kur nurodoma, kad mūšis įvyko lietuvių pajėgoms jau persikėlus per Dnieprą.

 Literatūra 

 Галицко-Волынская летопись. [Іпатіївський список. За виданням: Галицко-Волынская летопись (подг. О.П.Лихачевой) / ПЛДР: XIII век. – М., 1981. – 236–425.]С. 296, 298.
 Пашуто В. Т., Образование Литовского государства, М.: АН СССР, 1959.
 Пресняков А.Е. Лекции по русской истории, Государственное социально-экономическое издательство. Москва 1939.
 ПОЛНОЕ СОБРАНІЕ РУССКИХЪ ЛЂТОПИСЕЙ Изданное по Высочайшему повелЂнію Императорскою Археографическою Коммиссіею, Томъ второй ИПАТЬЕВСКАЯ ЛЂТОПИСЬ., Изданіе второе., С.-ПЕТЕРБУРГЪ., Типографія М. А. Александрова (Надеждинская, 43)., 1908.
 Поход литовских войск на Брянское княжество , Военные конфликты, кампании и боевые действия русских войск 860–1914 гг., Runivers.ru – Россия в подлиннике.
 Соловьев, Сергей Михайлович, История России с древнейших времен / соч. Сергея Соловьева. – Т. 2. – Изд. 5-е. -Москва : В Унив. тип. (Катков и К°), 1874–1889.

 Išnašos 

Kategorija:1263 metai
Kategorija:LDK mūšiai
Kategorija:Mūšiai Rusijos teritorijoje
Kategorija:Mūšiai Ukrainos teritorijoje
Kategorija:Černigovo kunigaikštystė