Aeterna Dei sapientia

Aeterna Dei sapientia („Dievo amžinoji išmintis“) – šeštoji popiežiaus Jono XXIII enciklika, paskelbta 1961 m. lapkričio 11 d. Aeterna Dei sapientia pažymi 1500 m. nuo popiežiaus Leono I, dar vadinamo Leonu Didžiuoju, mirties. Dokumente raginama siekti krikščionių vienybės, krikščionija kviečiama susivienyti prieš tokias išorines jėgas, kaip komunizmas ir sekuliarizmas.

 Turinys 
Enciklika pradedama pasakojimu apie popiežių Leoną, trumpai nupasakojamas jo gyvenimas prieš išrinkimą popiežiumi, o apie pontifikatą kalbama detaliau. Jonas XXIII pasakoja apie tai, kaip Leonas atmetė erezijas, ypač pelagianizmą ir nestorianizmą, apie jo paramą ortodoksiniam bažnyčios mokymui, daugiausia vietos skiriant tam, kaip Leonas gynė katalikiškąjį mokymą apie Kristaus įsikūnijimą. Tuomet Jonas XXIII Leono I pontifikatą nušviečia artėjančio Vatikano II susirinkimo kontekste. Popiežius Katalikų bažnyčią vykstant susirinkimui ragina išlikti vieningą: „Apsupę Romos pontifiką ir būdami glaudžioje bendrystėje su juo, jūs, vyskupai, pasauliui pademonstruosite nuostabų katalikų vienybės reginį“. Po to paminima bažnyčios neklystamumo doktrina, kurią promulgavo popiežius Pijus IX, aptariamas šiuolaikinės popiežystės sampratos rutuliojimasis. Popiežius Leonas minimas kaip vienas iš pontifikų, sustiprinusių popiežiaus autoritetą bažnyčioje. Po tolesnės diskusijos apie magisteriumą ir susirinkimą Jonas XXIII enciklikos baigiamojoje dalyje pripažįsta bažnyčioje tvyrantį susiskaldymą ir, prisimindamas Leoną I, dar kartą paragina laikytis vienybės.

 Išnašos 

Kategorija:Enciklikos