Friedrich Magnus von der Goes

Frydrichas Magnusas fon der Goesas (; 1753 m. spalio 12 d. Dzirkalės dvare, Kuršo ir Žiemgalos kunigaikštystėje – 1866 m. balandžio 3 d. Lešno Gurnėje, Prūsijos karalystėje) – Prūsijos karininkas, Prūsijos mokesčių inspektorius, iždininkas ir miškų inspektoriusKurländische Güter-Chroniken: Neue Folge. I-II Lieferung, (Kautzmünde, Ruhenthal, Schwitten). 1890. Mitau: E. Behre’s Commissions-Verlag, S. 11., Šprotavos miesto tarybos narys ir administratorius, žinomas kaip ekonominių ir technologinių reformų iniciatorius Šprotavos mieste. Laikomas viena reikšmingų Šprotavos miesto istorinių asmenybių, prisidėjusių prie miesto ekonomikos, pramonės ir urbanistinės raidos XVIII–XIX a.Biografie mieszkańców >> Fridrich Magnus von der Goes. Szprotawa.org. Nuoroda tikrinta 2026-01-14.

 Biografija 
Gimė 1753 m. Kurše (dabartiniame Yslikio valsčiuje), kilmingoje Kuršo baronų šeimoje (kilusi iš Vestfalijos), giminystės ryšiais susijęs su Lietuvos Goesų šaka. Jo tėvas Karlas Gustavas fon Goesas (Carl Gustav von Goes, miręs 1791 m.)Carl Gustav von Goes, a. Groß-Swirkaln buvo Prūsijos kariuomenės karininkas ir Kuršo dvarininkas. Šešiolikos metų įstojo į Karališkąjį kadetų korpusą, o 1773 m. pradėjo tarnybą Potsdamo grenadierių batalione. 1778 m. po nelaimingo atsitikimo, per kurį neteko dešinės akies, buvo priverstas nutraukti karinę tarnybą. Tarnybos metu palaikė ryšius su būsimu Prūsijos karaliumi Frydrichu Vilhelmu II ir aukštais kariniais pareigūnais.

1779 m. persikėlė į Šprotavą, kur liepos 10 d. buvo išrinktas miesto tarybos nariu. Jis taip pat ėjo miškų ūkio inspektoriaus, evangelikų liuteronų bažnyčios iždo kontrolieriaus ir garbės inspektoriaus pareigas. 1783 m. vedė miesto senatoriaus dukterį, o 1786 m. tapo apygardos mokesčių rinkėju.

Šprotavoje Goesas prisidėjo prie miesto ekonominės ir urbanistinės plėtros: 1792–1793 m., miškus nuniokojus kenkėjams, inicijavo pažeistos medienos perdirbimą į medžio anglį, kuri naudota vietos geležies liejyklose; modernizavo vilnonių audinių apdorojimo technologijas, panaudojant Šprotos upės tekančio vandens jėgą, taip pagerindamas produkcijos kokybę (audiniai tapo minkštesni); skatino mūrinių pastatų statybą (vietoje medinių), taip siekdamas sumažinti gaisrų pavojų (didžiausias įvyko 1702 m.); miestui siūlė kompensuoti dalį mūrinių namų statybos išlaidų (25 %).

1809 m. savanoriškai atsistatydino iš pareigų, kai miesto burmistru tapo jo giminaitis (žmonos svainis Karlas Ernestas Vilhelmas fon Redė), siekdamas išvengti interesų konflikto. Nepaisant to, toliau domėjosi techninėmis naujovėmis ir visuomenės gerove. Napoleono kontinentinės blokados laikotarpiu eksperimentavo su alternatyvių produktų gamyba – cukraus iš bulvių ir kavos pakaitalų iš skrudintų gilių, miežių, gudobelių ir trūkažolių. 1831 m. sukonstravo šildymo įrenginį, skirtą choleros gydymui, tačiau jis nebuvo plačiai pritaikytas.

Goesas mirė 1866 m. balandžio 3 d. Lešno Gurnėje (dabartinėje Liubušo vaivadijoje Lenkijoje). 1873 m. jo atminimui pastatytas obeliskas su užrašu „Baronui Goesui – nuo jo draugų“.

 Pastabos 
 Šaltinyje nurodyta mirties data gali būti klaidinga

 Šaltiniai 

Kategorija:Prūsijos asmenybės