Čigonų virtuvė

Čigonų virtuvė arba romų virtuvė (rom. Kherutni xabe) – čigonams būdingų valgių ir jų gaminimo būdų visuma, susidariusi dėl įvairių geografinių ir istorinių veiksnių. 

Nėra vieningos „čigonų virtuvės“ – ji yra įvairi, o romų mityba paprastai atspindi tų šalių, kuriose jie dažnai gyveno šimtmečius, kulinarines tradicijas, tačiau per visą jų istoriją atsirado tam tikri romų patiekalai. Romų virtuvei didelę įtaką padarė Balkanų ir Turkijos virtuvės. Tradiciškai daugelis čigonų vengia valgyti maistą, paruoštą ne čigonų. Romų kalbininkas Janas Henkokas pavadino čigonų virtuvę „Europos sielos maistu“."Romani Cuisine and Cultural Persistence - Paste Magazine". www.pastemagazine.com.

 Produktai 
Paprikos, česnako ir saldžiosios paprikos naudojimas yra įprastas tarp Balkanų romų. Troškiniai yra įprasti tarp romų visoje Europoje. Bulvės taip pat yra svarbus jų mitybos produktas. Kitas tradicinis romų gaminamas patiekalas yra sarma (kopūstai su mėsos ir ryžių įdaru).Vishnevsky, Victor (30 September 2011). Memories of a Gypsy. Salo Press. . Paplitę taip pat ir patiekalai su įdarytomis paprikomis.  

Romų maistas gali būti gaminamas lauke, ant medžio liepsnos maisto virimo katiluose. Duona yra svarbi bet kurio patiekalo dalis. Romų virtuvė taip pat, dažnai iš būtinybės, yra nebrangi ir orientuota į lengvai gabenamus ingredientus. Bulvės, pipirai, kopūstai ir ryžiai dažnai yra romų virtuvės pagrindiniai ingredientai. Jautiena ir kiauliena yra retas maisto produktas, o labiau paplitę romų mityboje baltymai yra vištiena, ėriena, ožkiena, medžiojami gyvūnai, tokie kaip triušiai ir kiškiai, laukiniai paukščiai, tokie kaip putpelės ir kurapkos bei sraigės. Romai taip pat valgo keptus obuolius, migdolinius pyragus, triušienos ar ežio troškinį, molio krosnyje keptą ežį ir upėtakį, sraiges sultinyje, kiaulės skrandį ir figų pyragus.Byghan, Yowann (2020). Sacred and Mythological Animals: A Worldwide Taxonomy. McFarland, Incorporated. p. 133. ISBN 9781476679501 Triušienos troškinys gaminamas iš triušienos, triušio vidaus organų, lašinių ir svogūnų. Ežiena pagardinama česnaku.Mary Ellen Snodgrass (2012). World Food: An Encyclopedia of History, Culture and Social Influence from Hunter Gatherers to the Age of Globalization. Routledge. .  

Kai kuriuose tradiciniuose romų patiekaluose raudonųjų pipirų naudojimą įtakojo radžputai.

Dėl turkų asimiliacijos dėl to, kad turkai išpažįstą islamą, turkų romai nevalgo kiaulienos."En Yeni Roman Yemekleri - lezzetler.com". lezzetler.com. 

Nuo tada, kai XIV a. romai migravo iš Indijos per Armėniją, jie įgijo gausias žinias apie įvairių natūralių ingredientų maistines ir gydomąsias savybes. Jie išmoko virtuvėje naudoti uogas, dilgėles, bukų lapus ir žoleles. Gyvendami prie jūros, jie taip pat rinko limpetus ir midijas.

 Kulinarijos filosofija 
Romai, kaip ir radžputai, tiki, kad kai kurie maisto produktai atneša sėkmę.Food Cultures of the World Encyclopedia - Volume 2. p. 175. Amerikos romai tiki, kad laimę atneša raudonieji ir juodieji pipirai, druska, actas, česnakai, svogūnai ir aukojami gyvuliai, pavyzdžiui, ėriukai.

 Šaltiniai 

 Literatūra 

 Vishnevsky, Victor (30 September 2011). Memories of a Gypsy. Salo Press. .
 Byghan, Yowann (2020). Sacred and Mythological Animals: A Worldwide Taxonomy. McFarland, Incorporated. p. 133. ISBN 9781476679501

 Hancock, Ian F. (2002). We are the Romani People. Univ of Hertfordshire Press. p. 81. .
 Ian Hancock (2010). Danger! Educated Gypsy: Selected Essays. Univ of Hertfordshire Press. ISBN 978-1-902806-99-0.

Kategorija:Nacionalinės virtuvės
Kategorija:Čigonai