Pidhaicių mūšis (1667)

Pidhaicių mūšis (, ) – 1667 m. spalio 6–16 d. Pidhaicių miestelyje vykęs mūšis tarp Abiejų Tautų Respublikos kariuomenės ir Kazokų etmonato bei Krymo chanato bendrų pajėgų. Vienas ATR–kazokų–totorių karo mūšių. 

Jono Sobieskio vadovaujamos žymiai mažesnės ATR pajėgos (apie 9 000) sugebėjo nugalėti apie 4 kartus didesnę kazokų, totorių ir janyčarų bendrą kariuomenę. 

 Aplinkybės 
1667 m. sausio 31 d. Abiejų Tautų Respublika ir Rusijos carystė sudarė Andrusovo paliaubų sutartį. Jos rezultatas buvo toks, kad Rusijai atiteko Kairiakrantė Ukraina, o ATR išlaikė valdžią Dešiniakrantėje Ukrainoje, kurią turėjo ginti tiek ATR, tiek Rusijos pajėgos. Karo pabaiga ATR kariuomenei suteikė laiko sustiprėti. Tuo pačiu laikotarpiu Petro Dorošenka, Dešiniakrantės Ukrainos etmonas, siekdamas įtvirtinti savo valdžią šioje teritorijoje, pasirašė sutartį su sultonu Mechmedu IV, kuria Kazokų etmonatas buvo pripažintas Osmanų imperijos vasalu.

Siekdamas dar labiau sustiprinti savo karinę jėgą, Dorošenka sudarė sąjungą su Krymo chanato chanu Adilu Girėjumi. Surinkęs 15 000 kazokų, apie 18 000 totorių ir 3 000 osmanų atsiųstų janyčarų, Dorošenka įsiveržė į Pidhaicių miestelio apylinkes vakarų Ukrainoje. ATR pajėgos, vadovaujamos būsimojo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Jono III Sobieskio, sudarytos daugiausia iš ginkluotų kaimiečių, Galicijos rusėnų, kurie nuo pat Chmelnickio sukilimo pradžios liko ištikimi ATR valdovams, įsikūrė Pidhaicių pietinėje dalyje, siekdamos įgyti strateginį pranašumą prieš Dorošenkos kariuomenę. 1667 m. spalio 4 d. į vietovę atvyko kazokų ir totorių pajėgos.

 Mūšio eiga 
1667 m. spalio 6 d. Adilo Girėjaus vadovaujamos totorių pajėgos pradėjo puolimą. Sobieskio pėstininkai, remiami kelių patrankų, atrėmė totorius ir surengė kontrataką. Kitomis dienomis bendros kazokų, totorių ir janyčarų pajėgos nesėkmingai bandė apsupti ATR kariuomenės dešinįjį sparną ir iš šono pulti jų kairįjį sparną.

Jonas Sobieskis pasiuntė daugiau karių į kairįjį sparną ir, turėdamas skaičiaus pranašumą, nugalėjo kazokų–totorių pajėgas. Po nesėkmingų išpuolių Petro Dorošenka nesėkmingai bandė apgulė patį Pidhaicių miestelį. 1667 m. spalio 16 d. Sobieskis ir Dorošena pasirašė paliaubas, o kazokų ir totorių armija atsitraukė. Ivano Sirkos įsiveržimas į Krymą atitraukė didelį skaičių totorių, kurie turėjo įtakos šios mūšio baigčiai, o maištingasis etmonas P. Dorošenka pripažino, kad kazokai yra pavaldūs Abiejų Tautų Respublikai.

 Pasekmės 
Nugalėjęs kazokų etmoną Dorošenką Pidhaiciuose, Jonas Sobieskis buvo paaukštintas į Abiejų Tautų Respublikos kariuomenės vyriausiąjį vadą ir Didįjį karūnos etmoną, aukščiausią karinį laipsnį ATR valstybėje.

 Išnašos 

Kategorija:Mūšiai Ukrainos teritorijoje
Kategorija:ATR karų mūšiai
Kategorija:Krymo chanato mūšiai
Kategorija:Kazokų etmonato mūšiai
Kategorija:1667 metai