Milano katedra

Milano katedra (; ) arba Švč. Mergelės Marijos Gimimo metropolinė katedra bazilika () – katalikų bažnyčia, įsikūrusi istoriniame Milano centre. Svarbiausia Milano arkivyskupijos bažnyčia. Skirta Švenčiausiosios Mergelės Marijos gimimui.

Pastatyta iš balto marmuro, liepsnotosios gotikos stiliaus. Statybos buvo pradėtos 1386 m., tačiau baigtos tik XIX a. pradžioje, kai Napoleono įsakymu buvo užbaigtas fasado apdaila. Kai kurios detalės buvo baigtos dar vėliau, iki 1965 m.

Tai vėlyvojo gotikos stiliaus pastatas, kuriame yra daug smailių ir skulptūrų, marmurinių smailių bokštelių ir kolonų, sujungtų daugybe pakibusių atramų.

Milano katedra yra viena didžiausių Europoje, pagal talpą tarp gotikos stiliaus šventovių nusileidžia tik Sevilijos katedrai, o tarp Italijos šventovių – Šv. Petro bazilikai Vatikane. Vien tik statulų katedroje yra 3400.

 Istorija 
Iš pradžių katedros vietoje buvo keltų šventovė, o romėnų laikais čia atsirado Minervos šventykla. Milano planas su gatvėmis, išeinančiomis iš Katedros arba ją supančiomis, rodo, kad katedra užima vietą, kuri nuo senų laikų buvo centrinė romėniškajame Mediolanume — tai yra ten, kur buvo viešoji bazilika, atsigręžusi į forumą. Po katedra esantis senas aštuonkampis baptisterijus datuojamas 335 metais. Pirmoji katedra, „naujoji bazilika“), skirta šventajai Teklei, buvo pastatyta iki 355 m. ir nugriauta VI a. Prie bazilikos esantis pastatas buvo pastatytas 836 metais. Nuo VII amžiaus šioje vietoje stovėjo Švč. Mergelės Marijos Didžioji bažnyčia. Kai 1075 metais gaisras apgadino katedrą ir baziliką, jie buvo perstatyti į duomą. 
kairėje|miniatiūra|La Madonnina
1386 m. arkivyskupas Antonio da Saluzzo pradėjo katedros statybos darbus. 1387 m. visam katedros projektavimo, statybos, apdailos ir tolesnio eksploatavimo darbų kompleksui atlikti buvo įkurta „Milano katedros gamykla“. 1389 m. vyriausiuoju inžinieriumi buvo paskirtas prancūzas Nicolas de Bonaventure, kuris bažnyčiai pritaikė Prancūzijos gotikos stilių, nebūdingą Italijai. Jis nusprendė, kad plytų konstrukcija turi būti apdailinta marmuru. Hercogas Džanas Galeaccio Visconti suteikė katedros statytojams išskirtinę teisę naudoti marmurą iš Kandoglijos karjero ir atleido juos nuo mokesčių. Po dešimties metų iš Paryžiaus buvo pakviestas dar vienas prancūzų architektas, Žanas Minjo, kad įvertintų ir patobulintų atliktą darbą, nes mūrininkams reikėjo naujos techninės pagalbos, kad akmenis būtų galima pakelti į iki tol dar neregėtą aukštį.Ackerman, James. „Ars Sine Scientia Nihil Est" Gothic Theory of Architecture at the Cathedral of Milan“ // The Art Bulletin : journal. – 1949. – June (vol. 31, no. 2). – P. 96. — JSTOR 3047224. 

Vienintelė Europoje balto marmuro gotikinė katedra buvo statoma kelis šimtmečius: kertinis akmuo buvo padėtas 1386 m. Džano Galeaccio Visconti valdymo laikotarpiu. 

Katedra buvo nuspręsta statyti gotikos stiliumi. Gotikos specialistai buvo pakviesti iš Prancūzijos ir Vokietijos, nors pirminį projektą vis dėlto parengė italas Simone de Orsenigo. Per 10 metų vyriausiojo architekto pareigas keitė vokiečiai ir italai, kol 1470 m. katedra atiteko Džunifortui Solariui. Jis pakvietė Donato Bramante ir Leonardą da Vinči tapti savo konsultantais, o jie pasiūlė gotiką paįvairinti tuo metu modernesniais renesanso elementais, todėl atsirado aštuonkampio pagrindo kupolas. 1417 m. nepabaigtos katedros pagrindinį altorių pašventino popiežius Martynas V, o visa katedra pradėjo veikti 1572 m., kai ją iškilmingai atidarė kardinolas Karlo Borromeo, būsimasis katalikų bažnyčios šventasis. 

1769 m. buvo pastatytas 106 metrų aukščio bokštas su keturių metrų aukščio paauksuotos bronzos Madonos statula La Madonnina. Po to buvo išleistas dekretas, pagal kurį joks pastatas Milane neturi užstoti šventosios miesto globėjos (ant vienintelio šio taisyklės pažeidėjo, dangoraižio „Pirelli“, stogo įrengta tiksli statulos „Madonnina“ kopija). 

Milanas katedra buvo baigta statyti 1813 m. architektų Carlo Amati ir Giuseppe Zanoya. Fasado projektas buvo patvirtintas Napoleono 1805 metais.  

 Architektai ir inžinieriai 
Architektų ir inžinierių, dalyvavusių katedros statyboje ir rekonstrukcijoje, sąrašas:
 1387 Simone da Orsenigo
 1387 Zeno da Campione
 1387 Marco da Campione detto da Frixono
 1389 Giacomo da Campione
 1389 Nicola Bonaventura o da Benaventis di Francia
 1389 Stefanino o Tavannino di Castelseprio
 1391 Giovanni Fernach di Frimburgo
 1391 Giovannino de Grassi
 1391 Lorenzo degli Spazii da Campione o di Laino
 1391 Marco da Carona
 1391 Enrico di Gamodia (Gmüden)
 1394 Beltramo da Conigo
 1394 Ulrico Füssingen di Ulma
 1398 Salomone de Grassi
 1399 Antonio o Antonino da Paderno
 1399 Gasparino da Carona
 1399 Giacomolo da Venezia di Parigi
 1399 Giovanni Mignoto
 1399 Giovanni Cona o Cova di Bruges
 1399 Arasmino de Sirtori
 1400 Filippo degli Organi
 1401 Polino da Orsenigo
 1404 Antonio da Paderno
 1406 Cristoforo de Chiona
 1407 Leonardo da Sirtori
 1409 Giovanni Magatto
 1415 Antonio da Muggiò
 1416 Bartolomeo di Modena
 1420 Antonio da Gorgonzola
 1430 Franceschino da Cannobio
 1451 Giorgio degli Organi da Modena
 1451 Giovanni Solari
 1452 Antonio da Firenze detto il Filarete
 1458 Donato de Sirtori
 1459 Boniforte o Guinforte Solari
 1476 Pietro Antonio Solari
 1483 Giovanni Nexemperger di Graz
 1486 Giovanni Antonio Amadeo
 1490 Gian Giacomo Dolcebuono
 1506 Cristoforo Solari detto il Gobbo
 1512 Gerolamo della Porta
 1519 Bernardo Zenale di Treviglio
 1524 Giangiacomo della Porta
 1526 Cristoforo Lombardo
 1539 Baldassarre Vianelli
 1547 Vincenzo da Seregno o Seregni
 1567 Pellegrino Pellegrini, called il Tibaldi
 1587 Martino Bassi
 1591 Lelio Buzzi
 1598 Aurelio Trezzi
 1609 Alessandro Bisnato
 1617 Fabio Mangone
 1617 Giovanni Paolo Bisnato
 1631 Francesco Maria Ricchino
 1638 Carlo Buzzio o Buzzi
 1658 Girolamo Quadrio
 1679 Andrea Biffi
 1686 Giambattista Quadrio
 1723 Antonio Quadrio
 1743 Bartolomeo Bolla o Bolli
 1760 Francesco Croce
 1773 Giulio Galliori
 1795 Felice Soave
 1801 Giovanni Antonio Antolini
 1803 Leopoldo Pollak
 1806 Giuseppe Zanoja
 1806 Giuseppe Pollak
 1806 Carlo Amati
 1813 Pietro Pestagalli
 1854–1860 Office vacant
 1861 Giuseppe Vandoni
 1877 Paolo Cesa-Bianchi
 1904 Gaetano Moretti
 1907 Luca Beltrami
 1912 Adolfo Zacchi
 1963 Antonio Cassi Ramelli
 1964 Carlo Ferrari da Passano
 1988 Benigno Mörlin Visconti Castiglione

 Šaltiniai 

Kategorija:Italijos katedros
Kategorija:Milanas