Martin Pfister

Martinas Pfisteris (, g. 1963 m. liepos 31 d.) – šveicarų istorikas, pedagogas ir politikas, Centro partijos narys. 2016–2025 m. buvo Cugo kantono vykdomosios tarybos narys, vadovavo sveikatos departamentui. 2025 m. išrinktas į Šveicarijos Federalinę tarybą, kurioje pakeitė Violą Amerd ir perėmė Federalinio gynybos, civilinės saugos ir sporto departamento vadovo pareigas.

 Biografija 

 Politinė karjera 
Politinę veiklą pradėjo 2006 m., kai buvo išrinktas į Cugo kantono tarybą, kur dirbo iki 2016 m. 2009–2012 m. vadovavo kantono Krikščionių demokratų liaudies partijos (vėliau – Centro partija) frakcijai. 2016 m. papildomuose rinkimuose tapo Cugo vykdomosios tarybos nariu, perėmė sveikatos departamento vadovavimą ir aktyviai dalyvavo koordinuojant kovą su COVID–19 pandemija. 2022 m. perrinktas surinkęs daugiausia balsų.

2025 m. M. Pfisteris išrinktas į Federalinę tarybą, kur netrukus oficialiai paskirtas gynybos, civilinės saugos ir sporto departamento vadovu. Jo varžovas Markusas Riteris buvo laikomas favoritu, tačiau M. Pfisteris savo kandidatūrą paskelbė paskutinę akimirką ir buvo vadinamas „kandidatu dėl vaizdo“. Kampanijoje jis išsiskyrė ramumu ir atsargiais atsakymais, priešingai nei agresyvesnis M. Riteris.

 Asmeninis gyvenimas ir išsilavinimas 
Martinas Pfisteris gimė Cuge ir augo ten bei netoliese esančiame Alenvindene, kur dabar gyvena su šeima. Jaunystėje priklausė skautams (), turėjo slapyvardį Hecht („Lydeka“). Tarnavo Šveicarijos kariuomenėje, baigė karininkų mokyklą ir įgijo pulkininko laipsnį. Studijavo istoriją ir germanistiką Fribūro universitete, parašė darbą apie Filipą Eterį, bet akademinės karjeros nesiekė.

Vedęs Kasildą Džakometi Pfister, kartu jie augina keturis vaikus.

 Politinės pažiūros 
M. Pfisteris pasisako už atsakingą valstybės finansų valdymą: jis siūlo didinti biudžeto pajamas keldamas pridėtinės vertės mokestį, o ne didindamas valstybės skolą. „Neue Zürcher Zeitung“ jo pažiūras apibūdina kaip liberalias socialiniais ir ekonominiais klausimais. Kolegos jį vertina kaip atvirą ir kolegišką, nors kartais kritikuoja už ryžto stoką, vadindami „Centro įsikūnijimu“.

 Šaltiniai 

|-

Kategorija:Šveicarijos politikai