Mykolas Riauba

Mykolas Riauba (1893 m. birželio 11 d. Vilniuje – 1941 m. liepos 12 d. ten pat) – Lietuvos dailininkas, tapytojas, pedagogas, vienas ryškiausių Vilniaus mokyklos romantizmo krypties atstovų.sud. Ilona Mažeikienė. Mykolo Riaubos Vilnius. Katalogas, Lietuvos dailės muziejus. 2014. ISBN 978-609-426-060-5.Vida Girininkienė. Bernardinų kapinės. 1810–2010. Vilnius: Versus Aureus. 2010. ISBN 978-9955-34-278-6.Mykolo Riaubos biografija Limis.lt svetainėje. Mościcka Izabela. Michał Rouba (1893–1941) Życie i twórczość. The Institutional Repository of the University of Warsaw, 2018. 

 Biografija 
Gimė 1893 m. Vilniuje garsaus literato, publicisto Napoleono Riaubos ir jo žmonos Antaninos Kauzanaitės šeimoje. Buvo jauniausias iš trijų vaikų, vienintelis sūnus. Baigęs Vilniaus realinę mokyklą, 1912–1914 m. Mykolas Riauba studijavo Krokuvos dailės akademijoje pas Jaceką Malčevskį. Tačiau netrukus M. Riaubos studijas Krokuvoje nutraukė I pasaulinis karas. Jis sugrįžo į Vilnių ir ėmėsi pedagoginės veiklos.
1919–1921 m. Mykolas Riauba lankė paskaitas Stepono Batoro universiteto dailės skyriuje. Kartu su Rapolu Jakimavičiumi, Česlovu Šembergu, Petru Sergijevičiumi mokėsi Ferdinando Ruščico vedamose peizažo dirbtuvėse, klausė Jano Bulhako, Benedikto Kubickio, Stanislovo Bohušo – Sestšencevičiaus, Mečislovo Kotarbinskio paskaitų.

1920 m. Mykolas Riauba aktyviai dalyvavo steigiant Vilniaus dailininkų draugiją. 1921 m. dėstė piešimą bei darbus Vilniaus dailininkų draugijos Piešimo mokykloje, vėliau – Vilniaus seserų nazariečių gimnazijoje, gyveno Tilto gatvėje.
1923–1924 m. Mykolas Riauba studijavo Paryžiuje, keliavo po Italiją.

 Kūryba 
Ankstyvoji dailininko kūryba rėmėsi kultūrinio sąjūdžio „Jaunoji Lenkija“ ir Jano Stanislavskio suformuotos peizažo mokyklos tradicijomis. Trečiojo dešimtmečio pradžioje dailininko meninė maniera kardinaliai pasikeitė. Šiuo laikotarpiu Riauba tapė daugiausia iš natūros, ekspresyviai, plačiais potėpiais. Vilniuje nutapytose drobėse atsiranda daugiau dramatizmo gaidų. Dar vienas dailininko raidos laikotarpis sietinas su prancūzų tapybos mokykla ir  Paulo Cezanne kūrybos atradimu. Ketvirto dešimtmečio vidurį ženklina Mykolo Riaubos posūkis naujosios klasikos link.Domeikaitė Audrė. Nepelnytai pamiršto Mykolo Raubos parodoje – mylimo gimtojo Vilniaus vaizdai, 2013. Paroda „Mykolo Raubos Vilnius“ Vytauto Kasiulio dailės muziejuje. Septynios meno dienos, 2013. 

Anot muziejininkės Ilonos Mažeikienės, „M. Rouba – Vilniaus menininkas, kuris savo kūryboje nuosekliai ir su meile eksploatavo savo gimtojo miesto, kur mokėsi ir gyveno, temą. Vilniaus tema M. Raubos kūryboje patyrė pasikeitimų. Aptariant stilistinę evoliuciją, galima atsekti jo kūrybinius etapus, dailininkus, kurie paveikė jo kūrybą. […]".

Mykolas Riauba nutapė daug Vilniaus miesto ir priemiesčių peizažų, idilinių kompozicijų, keletą ciklų (Vilniaus ciklas, Trakų ciklas), sukūrė medžio raižinių (“Vilniaus šv. Onos bažnyčia”). Jis užsiėmė molbertine tapyba, piešė pastele, sangvinu, pieštuku, iliustravo knygas, kūrė plakatus. 1927 m. atliko dekoravimo darbus Žaludko bažnyčioje prie Lydos. Drauge su žmona Kazimiera išdekoravo keletą Bresto, Minsko, Gardino apylinkių bažnyčių. Dailininkas tarpukario Vilniuje surengė dvi personalines parodas 1935 ir 1938 metais. Antroje XX a. trisdešimtųjų metų pusėje užsiėmė medžio raižiniais.

 Šeima 
1921 m. Vilniaus šv. Jokūbo bažnyčioje Mykolas Riauba vedė savo bendramokslę, Vilniaus dailininkų draugijos narę, tapytoją ir meno kritikę Kazimierą Adamską, kilusią iš Ukrainos. Vaikų nesusilaukė. Mykolas Riauba mirė 1941 m. liepos 12 d. Vilniuje, tuoj po savo žmonos Kazimieros (mirė 1941 m. balandžio 2 d.) mirties, palaidotas Bernardinų kapinėse šalia žmonos ir tėvų.

 Šaltiniai 

Kategorija:Lietuvos dailininkai