Panevėžio užėmimas (1919)

Panevėžio užėmimas – 1919 m. sausio 2–4 d. (kitais duomenimis – sausio 2–7 d.) vykusios nedidelės Lietuvos kariuomenės kautynės dėl Panevėžio miesto su į Lietuvą besiveržusiais bolševikų (Sovietų Rusijos) daliniais, vienas Nepriklausomybės kovų epizodų.

 Priešistorė 
Bolševikai į Lietuvą veržtis pradėjo 1918 m. gruodžio pabaigoje. Lietuva savo karines pajėgas buvo pradėjusi kurti tik 1918 m. lapkričio viduryje, tačiau šis procesas vyko lėtai ir metų pabaigoje šalis dar neturėjo ženklesnių karinių pajėgumų. Gruodžio 24 d. buvo suformuotas Lietuvos Vyriausybės Antrasis ministrų kabinetas, vadovaujamas Mykolo Sleževičiaus. Gruodžio 26 d. Ministrų kabinetas priėmė savanorių šaukimo instrukciją. Gruodžio 29 d. paskelbtas Vyriausybės atsišaukimas į Lietuvos žmones stoti savanoriais į kuriamą Lietuvos kariuomenę: „Nelaukdami toliau nei valandos, kas myli Lietuvą, kas trokšta laisvės, kas pajėgia valdyti ginklą, stokime visi į Lietuvos krašto apsaugą."Kovos dėl Panevėžio, Nepriklausomybės kovos Panevėžio krašte

 Kovų eiga 
1918 m. gruodžio 29 d. paskirtas Panevėžio srities apsaugos apsaugos viršininku karininkas (vėliau – pulkininkas leitenantas, krašto apsaugos ministras) Jonas Variakojis atvyko į Panevėžį ir ėmė organizuoti vietos savanorių padalinius.Pilkauskas, Donatas, Kovos su bolševikais dėl Panevėžio 1919 m. Sausio 7 d. J. Variakojis išleido pirmą įsakymą, kuriame sudarytąją apsaugą pavadino Panevėžio srities apsaugos būriu, o save – to būrio vadu. Savo padėjėju ir adjutantu jis paskyrė karininką Justiną Kibirkštį, kuopos viršininku – karininką Kazį Dragunevičių, žvalgų komandos viršininku – karininką Juozą Mikoliūną, kuopos viršila – kareivį Vladą Balčą, ūkio vedėju – agronomą Konstantiną Kregždę, karo valdininku ypatingiems reikalams – S. Skeberdį.

1919 m. sausio 2 d. nuo Subačiaus ir Kupiškio pusės prie miesto pasirodė bolševikų daliniai.
miniatiūra|Vokiečių kariai prie ligoninės Panevėžyje, 1916 m.
J. Variakojis paprašė pagalbos Lietuvoje likusių vokiečių kariuomenės dalinių. Vokiečių karinė vadovybė atsiuntė būrį kareivių su 3 kulkosvaidžiais. Lietuvių savanorių ir šio vokiečių būrio pastangomis pavyko atremti sausio 3 d. vykusį Panevėžio puolimą. Dėl nežinomų priežasčių sausio 4 d. vokiečiai pasitraukė iš Panevėžio. Tikėtina, kad prie to prisidėjo diversinė bolševikų veikla ir vokiečių kariuomenėje plitę komunistinės idėjos.

Sausio 5 d. karininkui J. Variakojui pavyko iš besitraukiančių vokiečių gauti apie 70 šautuvų ir šiek tiek šovinių. 25 šautuvai buvo atiduoti miesto policijai, o kiti išgabenti iš miesto, kad nepakliūtų į bolševikų rankas. Sausio 7 d. į būrį atvyko pirmieji 11 savanorių: broliai Boleslovas, Vladas ir Stasys Balčai, Juozas Daunoraitis, Kazys Kubilius, Juozas Kriaučiūnas, Petras Labanauskas, Petras Sabaliauskas, Petras Miknys, Stasys Kubilius ir Stasys Mačikūnas. Jie buvo apginkluoti iš vokiečių gautais ginklais. Šių žmonių būrelis ir sudarė pulko pamatą.

Tolimesnės kovų eigos aprašymas skiriasi – V. Leščius nurodo, kad jau sausio 4 d. bolševikai surengė naują puolimą, kurio Lietuvos pajėgos atremti nepajėgė ir su kautynėmis pasitraukė iš miesto.Lesčius, Vytautas, Lietuvos kariuomenė nepriklausomybės kovose, 1918–1920, p. 41. Panevėžio kraštotyrininkų teigimu, naktį iš sausio 6 į 7 d. mieste įvyko perversmas ir jo administracijos pastatus užėmė vietos bolševikai. Pasinaudojęs kilusia suirute Raudonosios armijos Internacionalinės divizijos 39 pulkas sausio 9 d. užėmė miestą.

Abiejų šaltinių teigimu, Panevėžio srities apsaugos būrys, matydamas sunkėjančią padėtį ir neturėdamas galimybių pasipriešinti, be didesnių kautynių pasitraukė Kėdainių link.

J. Variakojo ataskaitoje pažymima, kad besitraukiančius Lietuvos dalinius iš langų ir iš už pastatų kampų apšaudė vietiniai lietuviai bolševikai ir juos palaikiusieji žydai.Pirmosios mūsų kariuomenės operacijos ir Panevėžio grupės veikimas 1919 m., LVCA, f. 929, ap. 3, b. 4.1.3.

 Po mūšio 
miniatiūra|Lietuvos kariuomenės paradas Panevėžyje, 1930 m.
J. Variakojo ir jo pagalbininkų karininko J. Mikoliūno ir K. Dragunevičiaus vadovaujami savanorių daliniai atsitraukė per Ėriškes, Ramygalą, Okainius, Šėtą iki Kėdainių, kur vykdė karių mokymus, rengė „ekspedicijomis“ pavadintus išpuolius prieš bolševikų pajėgas ir jau po mėnesio Kėdainių kautynėse sėkmingai pasipriešino bolševikų puolimui. Bolševikai Panevėžyje išsilaikė iki kovo 19–24 d., po ko iš jo be kovos pasitraukė vykstančio Lietuvos kariuomenės kontrpuolimo eigoje ir vėl trumpam miestą užėmė balandžio pradžioje. 

Bolševikus palaikę vietos gyventojai, ypač kairieji gimnazistai (žinomos pavardės Sitavičius, Bistrickas, Vasiliauskas ir kt.) netrukus nusivylė naująja valdžia, o sausio viduryje bolševikams pradėjus suiminėti jiems nepritariančius, patriotiškai nusistatę vyresnių klasių gimnazistai naktį pabėgo į lietuvių pusę, vieni į karo mokyklą, kiti – į savanorius.Lelis, P, Panevėžio išvadavimas, Karys 1964 Nr. 1-2

 Literatūra 
 Lelis, P, Panevėžio išvadavimas, Karys 1964 Nr. 1-2, Pratizanai.org.
 Lesčius, Vytautas, Lietuvos kariuomenė nepriklausomybės kovose, 1918–1920, Vilnius : Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademija, 2004.
 Kovos dėl Panevėžio, Nepriklausomybės kovos Panevėžio krašte, Virtuali paroda Lietuvos valstybės atkūrimo šimtmečiui, Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešoji biblioteka, 2018-02-12
 Pilkauskas, Donatas, Kovos su bolševikais dėl Panevėžio 1919 m., Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešoji biblioteka, 2017-03-13.

 Išnašos 

Kategorija:1919 metai
Kategorija:Nepriklausomybės karo mūšiai
Kategorija:Rusijos mūšiai
Kategorija:Mūšiai Lietuvos teritorijoje