Robert Borden

Robertas Bordenas (; 1854 m. birželio 26 d. Grand Preryje, Naujojoje Škotijoje, Kanadoje – 1937 m. birželio 10 d. Otavoje, Kanadoje) – Kanados politikas ir teisininkas, ėjęs Kanados ministro pirmininko pareigas 1911–1920 m. Jo vadovavimo laikotarpis sutapo su Pirmuoju pasauliniu karu ir su juo susijusiais reikšmingais šalies vidaus politikos konfliktais, ypač 1917 m. šaukimo (konskripcijos) krize.

 Ankstyvasis gyvenimas ir karjeros pradžia 
R. Bordenas gimė ir augo žemdirbiškoje Grand Prerio bendruomenėje Naujojoje Škotijoje, Anapolio slėnio rytinėje dalyje. Jo šeimos istorija siejama su Naujosios Anglijos kolonistais, XVIII a. viduryje persikėlusiais į buvusias akadų žemes. Tėvą Andrew Bordeną pats Bordenas apibūdino kaip gabią ir blaivaus mąstymo asmenybę, o motiną Eunice Jane Laird – kaip ambicingą ir veiklią. Politiniame šeimos aplinkos kontekste minimas ir jo pusbrolis Frederickas Bordenas.

Devynmetis Bordenas mokėsi privačioje Acacia Villa School mokykloje, kur susidomėjo klasikinėmis kalbomis ir hebrajų kalba. 1873 m. pabaigoje jis išvyko į Jungtines Amerikos Valstijas ir dėstė Glenwood institute (Naujajame Džersyje), tačiau 1874 m. grįžo į Naująją Škotiją ir pasirinko teisės karjerą.

 Politinė karjera 
Bordenas buvo išrinktas į Kanados parlamentą ir kilo konservatorių gretose.

 Oficialiosios opozicijos lyderis (1901–1911) 
1900 m. konservatoriams patyrus pralaimėjimą rinkimuose, Charlesas Tupperis paskelbė pasitraukiantis iš partijos vadovo pareigų, o 1901 m. vasario 6 d. Bordenas buvo išrinktas konservatorių lyderiu. 1904 m. rinkimuose liberalai sustiprino daugumą; Bordenas pralaimėjo Halifakse, bet 1905 m. sugrįžo į Bendruomenių rūmus laimėjęs papildomus rinkimus Karletone. 1907 m. Bordenas pristatė vadinamąją Halifakso platformą, kurioje buvo siūloma Senato ir valstybės tarnybos reforma, selektyvesnė imigracijos į Kanadą politika ir didesnė ryšių bei transporto infrastruktūros reguliacija. 1908 m. rinkimuose liberalai laimėjo ketvirtą kadenciją iš eilės, o konservatoriai padidino mandatų skaičių.

1910–1911 m. Laurier vyriausybė siūlė abipusišką prekybos susitarimą su Jungtinėmis Valstijomis, kuriam Bordenas nepritarė. 1911 m. rinkimuose konservatoriai laimėjo daugumą, ir Bordenas suformavo vyriausybę.

 Ministro pirmininko veikla (1911–1920) 

 Pirmasis pasaulinis karas ir valstybės įgaliojimų plėtra 
miniatiūra|dešinėje|Bordenas su kariais Anglijoje, 1917 m. balandį
1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, Bordeno vyriausybė taikė karo meto priemones, susijusias su mobilizacija, vidaus saugumu ir ekonomikos reguliavimu.

 1917 m. krizė: šaukimas ir „Sąjungos“ vyriausybė 
1917 m. Bordeno vyriausybė inicijavo privalomąją karinę tarnybą; šis sprendimas sukėlė šaukimo (konskripcijos) krizę. Karo sąlygomis keitėsi ir kai kurios rinkimų taisyklės bei rinkėjų grupių reglamentavimas.

 Tarptautinis vaidmuo ir Kanados statuso klausimas 
Karo pabaigoje Bordeno vadovaujama Kanada siekė didesnio savarankiškumo Britų imperijos rėmuose ir aktyvesnio vaidmens tarptautinėje politikoje.

 Vėlesnis gyvenimas 
Po pasitraukimo iš ministro pirmininko pareigų Bordenas dalyvavo 1921–1922 m. Vašingtono jūrų konferencijoje, o 1924–1930 m. ėjo Queen’s universiteto kanclerio pareigas. Jis taip pat dalyvavo istorijos ir paveldo organizacijų veikloje.

Bordenas mirė 1937 m. birželio 10 d. Otavoje ir buvo palaidotas Beechwood Cemetery kapinėse.

 Palikimas 
Istoriografijoje Bordeno vyriausybės karo meto politika siejama su padidėjusiu valstybės vaidmeniu ir intervencijomis. Kanados karo muziejus pažymi, kad karo sąlygos lėmė precedento neturintį valstybės įsitraukimą į kasdienį piliečių gyvenimą. Nuo 1975 m. Bordenas vaizduojamas Kanados šimto dolerių banknote.

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Kanados 100 dolerių banknotas (Scenes of Canada serija, 1975) – Bank of Canada Museum
 Robert Laird Borden – Parliament of Canada (ParlInfo)
 Borden, Sir Robert Laird – Dictionary of Canadian Biography

Kategorija:Kanados ministrai pirmininkai