Hryhorijus Skovoroda

Hryhorijus Skovoroda (; 1722 m. lapkričio 22 d. Čornuchai, Poltavos sr. – 1794 m. spalio 29 d. Pan-Ivanivka (dab. Skovorodynivka, Charkovo sr.) – ukrainiečių filosofas, poetas, liaudies dainų kūrėjas.

 Biografija 

Skovoroda buvo kilęs iš mažažemių kazokų šeimos tuometiniame Etmonate, Rusijos imperijoje. Jo motina Pelageja Stepanovna Šang-Giraja iš dalies buvo Krymo totorių kilmės.

1734–1753 m. su pertraukomis mokėsi Kijevo Mohylos akademijoje. 1741–1744 m. giedojo imperatorienės Jekaterinos I choruose Sankt Peterburge ir Maskvoje. 1745 m. grįžo į Kijevą. 1745–1750 m. dirbo muzikos vadovu Rusijos imperatoriškojoje misijoje Tokajaus regione, Vengrijos karalystėje. Manoma, tuo laikotarpiu keliavo po Europą.
miniatiūra|180px|left|„Klajoklis ukrainiečių filosofas Hryhorijus Skovoroda“, Kijevas (1894)
miniatiūra|500 grivinų

1751 m. dėstė poetiką Perejaslavo seminarijoje. Jis tęsė studijas Kijevo akademijoje, bet baigęs tik dvejus ketverių metų teologijos kursus, paliko ją, kad galėtų dirbti korepetitoriumi. Taip jis 1753–1759 m. praleido dvare Kovrajuje (dab. Čerkasų sr.). Sekančius 10 metų gyveno Charkove, kur kolegijoje dėstė poetiką, sintaksę ir graikų kalbą bei etiką. Po 1769 m. kilusio išpuolio prieš jo etikos kursą jis nusprendė mesti dėstymą.

Atleistas iš kolegijos, atsisakė bet kokios vilties gauti nuolatinę vietą ir likusį gyvenimą klajojo po Rytų Ukrainą. Materialinė draugų parama leido jam atsidėti apmąstymams ir rašymui. Paskutinį savo gyvenimo ketvirtį jis pėsčiomis keliavo po Slobožanščinos regioną, apsistodamas pas įvairius draugus, tiek turtingus, tiek vargšus, nenorėdamas ilgiau užsibūti vienoje vietoje. Tuo metu jis atsidėjo atsiskyrėlio gyvenimui ir studijoms. Gyvenimo pabaigoje buvo apsistojęs vieno artimiausio draugo namuose. Išliko pasakojimų, kad Skovoroda, pajutęs artėjančią mirtį, buvo iš anksto sau išsikasęs kapą ir paprašęs, kad ant jo būtų užrašyta: „Pasaulis bandė mane sučiupti, bet nepavyko.“Nizhenetz, Anastasia. G. S. Skovoroda: Memorable Places in the Kharkow Region, Prapor. Kharkiv, 1969. pp. 51–55

 Kūryba 

Skovoroda buvo žinomas ir kaip liturginės muzikos kūrėjas, taip pat nemažai dainų sukūręs savo paties tekstais. Kai kurios jų tapo ukrainiečių liaudies muzikos dalimi. Daugelis jo filosofinių giesmių, žinomų kaip Skovorodos psalmės, dažnai buvo sutinkamos aklųjų keliaujančių liaudies muzikantų kobzarių repertuare. Skovoroda buvo apibūdinamas kaip įgudęs fleitos, torbano ir kobzos muzikantas.

Paskutinis gyvenimo laikotarpis buvo jo didžiųjų filosofinių darbų metas. Toliau rašė savo didžiausių ankstesnių pasiekimų srityje – poeziją ir laiškus bažnytine slavų, graikų ir lotynų kalbomis. Jis taip pat išvertė nemažai kūrinių iš lotynų į rusų kalbą.

H. Skovorodos filosofiniai traktatai plito rankraščiais. Savo darbuose rėmėsi antikos filosofija ir Biblija. Vertingomis laikė jų idėjas, bet ne simbolius ir raiškos priemones.

Pagrindiniai darbai:
 Narcizas. Pokalbis apie tai: pažink save, 1767 m.
 Penkių keliautojų pokalbis apie tikrąją gyvenimo laimę, 1772 m.
 Žiedas. Draugiškas pokalbis apie sielos pasaulį, 1775 m.
 Jo vardas – Gyvačių tvanas, 1791 m.

 Atminimas 

1946 m. įkurtas Hryhorijaus Skovorodos filosofijos institutas, veikiantis prie Ukrainos nacionalinės mokslų akademijos (iki 1991 m. – Ukrainos SSR mokslų akademijos).

2006 m. rugsėjo 15 d. Skovorodos portretas atspausdintas ant antro pagal nominalo dydį 500 grivinų banknoto.

Skovorodynivkoje, Charkovo srityje, buvo įsikūręs Hryhorijaus Skovorodos literatūrinis memorialinis muziejus, veikęs XVIII a. dvaro pastate, kuriame buvo palaidotas Skovoroda. Per Rusijos invaziją į Ukrainą 2022 m. gegužės 6–7 d. naktį istorinį pastatą sunaikino tiesioginis Rusijos raketų smūgis. Muziejaus kolekcija nenukentėjo, nes ji buvo iš anksto iškelta. Išliko stovinti Skovorodos statula, apsupta sunaikinto pastato nuolaužų.

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Skovoroda, Hryhorii encyclopediaofukraine.com

Kategorija:Filosofai
Kategorija:Ukrainos poetai
Kategorija:Ukrainos kompozitoriai