Kijevo, Haličo ir visos Rusios metropolija (1458-1596)

Kijevo, Haličo ir visos Rusios metropolija, paprastai vadinama tiesiog Kijevo metropolija () – XV-XVI a. gyvavusi stačiatikių metropolija Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės teritorijoje. Ji tęsė Lietuvos stačiatikių metropolijos tradiciją ir buvo pavaldi Konstantinopolio patriarchatui.

 Raida 
1441 m. Kijevo ir visos Rusios metropolitas Izidorius grįžęs iš Florencijos susirinkimo propagavo Rytų ir Vakarų bažnyčių susijungimą, dėl ko Maskvos didžiojo kunigaikščio Vasilijaus II buvo įkalintas. Praėjus 7 metams be metropolito, 1448 m. Maskvos vyskupų sinodas pats paskyrė savo metropolitą nesitaręs su Konstantinopolio patriarchu. Taip Rusų Stačiatikių Bažnyčia atsiskyrė nuo Konstantinopolio patriarchato, o nuo 1589 m. metropolitai oficialiai titulavosi Maskvos ir visos Rusios patriarchais.

Reaguodama į šiuos veiksmus Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė nepripažino Izidoriaus įkalinimo ir toliau laikė jį savo stačiatikių metropolitu. 1458 m. buvo įšventintas Izidoriaus sūnėnas metropolitas Grigorijus II, kuris tapo pirmuoju Kijevo, Haličo ir visos Rusios metropolitu. Jį patvirtino patriarchas Grigorijus III, kuris tuo metu leido dienas tremtyje Romoje. Šį metropolitą pripažino 7 LDK stačiatikių vyskupai, kai tuo tarpu Maskvos ir Černigovo vyskupai priešinosi.Yarotskyi, P. Division of the Church Metropolis of Kiev (Поділ Київської митрополії) Archived 2019-11-13 at the Wayback Machine. RISU Library ("Lyudyna i svit" magazine). 1998 

Metropoliją sudarė LDK valdomos stačiatikių vyskupystės, o jos administracinis centras iš pradžių buvo Naugarduke, tačiau nuo 1495 m. perkeltas į Vilnių. Tiesa, kultūrinis ir religinis centras buvo Kijeve, kuris tęsė Kijevo Rusios metu sukurtą stačiatikių tradiciją. Dėl to metropolija ir buvo vadinama Kijevo vardu.

1569 m. po Liublino unijos visiems Abiejų Tautų Respublikos gyventojams užtikrinta religijos laisvė. Nepaisant to, stačiatikiai buvo skatinami priimti katalikybę. 1589 m. ATR viešėjo Konstantinopolio patriarchas Jeremijas II. Jis atleido iš pareigų tuometinį metropolitą Onesiforą, kuris buvo susituokęs antrą kartą, ir Vilniuje naujuoju metropolitu pašventino Mikalojų, kuris buvo Žygimanto III kandidatas.Magocsi, Paul R. (2010). A History of Ukraine: The Land and Its Peoples. University of Toronto Press. p. 190. ISBN 978-1442610217.

Naujasis metropolitas siekė reformuoti stačiatikių bažnyčią, tačiau susidūrė su vyskupų ir įtakingų vienuolynų pasipriešinimu. Ilgainiui jis ėmė žvalgytis į sąjungą su katalikų bažnyčia. 1596 m. jis su ištikimais vyskupais pasirašė Brastos uniją, kuria įkūrė Unitų bažnyčią. Ji išlaikė įprastinę liturgiją, tačiau bažnyčios galva pripažino popiežių, o ne Konstantinopolio patriarchą.Hudziak, B.O., Tu, O.Yu. The 1596 Brest Church Union (БЕРЕСТЕЙСЬКА ЦЕРКОВНА УНІЯ 1596). Encyclopedia of History of Ukraine. Su Bresto unija visi ATR stačiatikiai automatiškai tapo unitais, o stačiatikių metropolija virto unitų metropolija.

 Vyskupijos 
Į Kijevo metropoliją įėjo: 
 Kijevo stačiatikių vyskupija; 
 Peremyslo stačiatikių vyskupija; 
 Cholmo stačiatikių vyskupija.
 Haličo stačiatikių vyskupija; 
 Turovo stačiatikių vyskupija; 
 Vladimiro stačiatikių vyskupija; 
 Lucko stačiatikių vyskupija; 
 Smolensko stačiatikių vyskupija; 
 Polocko stačiatikių vyskupija; 

 Metropolitai 
 Metropolitas Grigorijus (1458–1473)
 Metropolitas Spiridonas (1476–1482)
 Metropolitas Simeonas (1481–1488)
 Metropolitas Jona I (1488–1494)
 Metropolitas Makarijus I (1495–1497)
 Metropolitas Juozapas (1498-?)
 Metropolitas Jona II
 Metropolitas Juozapas II
 Metropolitas Juozapas III
 Metropolitas Makarijus II
 Metropolitas Silvestras
 Metropolitas Jona III
 Metropolitas Elijas
 Metropolitas Onesiforas (iki 1589)
 Metropolitas Mikalojus (1589–1599)

 Išnašos 

Kategorija:Lietuvos istorija (1219-1569 m.)
Kategorija:Stačiatikybė Lietuvoje
Kategorija:Ukrainos stačiatikių bažnyčia
Kategorija:LDK religija
Kategorija:Konstantinopolio stačiatikių bažnyčia
Kategorija:Bažnytinės provincijos