Kamerdineris

Kamerdineris (, 'kambario tarnas'), kameristė (, nuo camera 'kambarys') – dvarų laikotarpio rūmų tarnai, rūbininkai. Tarp dvarų rūmuose dirbdavusių dešimčių ir šimtų tarnų jie buvo turtingų ponų ir ponių artimiausi pagalbininkai, padėdavo jiems prisižiūrėti ir apsirengti, rūpindavosi drabužiais namie ir kelionėse.Nematomoji dvaro armija vz.lt

Kamerdineris rūpinosi, kad pono apranga būtų tvarkinga, jis pats visada gerai atrodytų. Jis sutvarkydavo drabužius (su šepečiu nuvalydavo kelnes, išlygindavo švarką), padėdavo užsisegti apykaklę, pasirūpindavo rankogalių sąsagomis. Aprengti poną būdavo didelis darbas, tačiau kameristės pareigos būdavo sudėtingesnės. Jai daug rūpesčio teikdavo ponios figūrą liekninančios aprangos detalės, laikikliai, korsetai. Kameristė suvarstydavo korsetą, padėdavo poniai užsitempti suknelę ant krinolino – standaus sijono su rėmu, suteikiančių suknelei išpūstumo. Kameristė pasirūpindavo ir intymiomis detalėmis, pvz., pažastų prakaitą sugeriančiais medvilniniais įklotėliais. Damoms bendraujant kameristė privalėjo kantriai laukti ponios kambariuose. Jos pareiga būdavo padėti poniai prieš miegą nusirengti, atlikti vakarinį tualetą ir susišukuoti plaukus. Kameristė privalėdavo sulaukti iš svečių sugrįžtančių ponų, todėl nueidavo poilsio labai vėlai.

Kamerdinerio pareigos, priklausomai nuo aptarnaujamo pono, galėjo būti įvairios. Pavyzdžiui, Rusijos kunigaikščio Aleksandro Kurakino (1752–1818) kamerdineris savo dieną pradėdavo, ryte atnešdamas šeimininkui daugybę albumų su audinių ir kostiumų papuošimų pavyzdžiais, iš kurių jis rinkdavosi dienos drabužius. Prie kiekvienos aprangos būdavo priderinama skrybėlė, lazdelė, batai ir net tabakinė – visų šių daiktų paruošimas buvo kamerdinerio pareigų dalis.Вера Бокова. Повседневная жизнь Москвы в XIX веке. — Москва: Молодая гвардия, 2010, с. 28, 29, 55, 57.

Nors iki baudžiavos panaikinimo Rusijos imperijoje 1861 m. daugelyje dvarų dirbo daugybė įvairių tarnų, kamerdineris buvo artimiausias savo šeimininko tarnas. Jei dauguma tarnais dirbusių vyrų miegodavo bendruose kambariuose, tai kamerdineris miegodavo ant grindų prie šeimininko miegamojo durų. Po vedybų tokiam tarnui dažnai būdavo skiriamas atskiras kambarys šeimininko name, o kartais jis net pasistatydavo savo namelį netoliese. Amžininkai prisimena, kad kamerdineriai dažnai būdavo įtakingi asmenys, pagyvenę užsieniuose, apsiskaitę. Pavyzdžiui, grafo Gudovičiaus kambarininkas, jau pagyvenęs senolis, buvo vedęs prancūzę ir laisvai kalbėjo prancūziškai. Ir jis nebuvo tiesiog paprastu tarnu, o, galima sakyti, dvaro tvarkdariu.

 Šaltiniai 

Kategorija:Profesijos
Kategorija:Dvarai