Rinkodaros ažiotažas

Rinkodaros ažiotažas – rinkodaros strategija, grindžiama intensyviu viešinimu. Šiuolaikinėje rinkodaroje ši taktika glaudžiai siejama su socialiniais tinklaisWind, J., & Mahajan, V. (1987). Marketing hype: A new perspective for new product research and introduction. Journal of Product Innovation Management, 4(1), 43-49.

Ažiotažas leidžia prekės ženklams iškelti savo įvaizdį aukščiau už tikrąją produkto kokybę. Gatvės mados prekės ženklai dažnai bendradarbiauja su prabangos mados prekių ženklais, kad pagrįstų aukštas kainas. Pavyzdžiui, mados ženklas „Vetements“ socialiniuose tinkluose reklamavo riboto leidimo džemperį – per kelias valandas buvo parduoti 500 vienetų, o pajamos siekė 445 000 eurų..

Kai ažiotažas naudojamas riboto leidimo prekių paklausai skatinti, vartotojai dažnai bando šiuos produktus parduoti antrinėje rinkoje siekdami pelno (panašiai kaip bilietų perpardavimas).

 Charakteristikos 
Skirtingai nei tradicinės reklamos tikslu – perteikti informaciją apie prekę, ažiotažu (arba „suregztas ažiotažas“, „perteklinė reklama“) siekiama ne tiek informuoti, kiek stimuliuoti. Todėl tokios reklamos turinys dažnai būna skurdus, o dėmesys sutelkiamas į išorinę išraišką.

Ažiotažas būdingas vartotojiškai visuomenei, kurios skonio prioritetus formuoja perteklinė informacijos pasiūla. Kadangi ažiotažas pasižymi masiškumu, modernios žiniasklaidos, ypač televizijos, atsiradimas pakėlė šios reklamos gamybą į naują lygį. Pagrindinį vaidmenį čia atlieka reklamos agentūros. Taip pat dalyvauja ir tradicinių korporacijų reklamos padaliniai, kurie atlieka tas pačias funkcijas kaip ir nepriklausomos agentūros, bet veikia pačios įmonės viduje. Vienas iš esminių bruožų – atvirkštinis finansinis srautas: tradicinėje reklamoje užsakovas yra prekių gamintojas, o rinkodaros ažiotažo atveju pačios reklamos agentūros tampa užsakovėmis, t. y. moka žiniasklaidos priemonėms – spaudai, kino, televizijos ir radijo kompanijoms. Kitaip tariant, rinka formuojama ne prekei, bet reklamai. Šis požiūris į reklamą turi ir socialinių pasekmių: visuomenė skatinama pasyviai vartoti, nyksta natūraliai susiformavę poreikiai, slopinama gebėjimo analizuoti raida, skatinamos išlaidos nebūtiniems produktams, dažnai viršijančios žmogaus finansines galimybes. XX a. pabaigoje pastebėta, kad ši reklamos forma gali būti ir nesąžininga, o kartais – net apgaulinga. Valstybės reaguoja į šią problemą pasitelkdamos teisinius reguliavimo mechanizmus.

Rinkodaros ažiotažas dažnai naudojamas isterijos kontekste, kai staiga išauga susidomėjimas anksčiau nereikšmingu objektu ar įvykiu. Šis susidomėjimas kuriamas kryptingai, remiantis realiais tikslinės auditorijos interesais. Be populiarinimo, rinkodaros ažiotažas taip pat orientuotas į finansinę grąžą – siekiama realaus pelno iš kampanijos.

 Populiariojoje kultūroje 
Terminas  (liet. 'ažiotažo grobis') vartojamas apibūdinti vartotojus, lengvai pasiduodančius rinkodaros ažiotažui. Šis terminas kilo iš Honkonge įsikūrusios bendrovės „Hypebeast“ pavadinimo. Rinkodaros ažiotažo esmė apibrėžiama tokių vartotojų elgsena – pirkti brangias, dažnai neprieinamas prekes vien tam, kad padaryti įspūdį kitiems.

Ažiotažas taip pat pasireiškia eilėmis prie laikinų parduotuvių, kuriose prekių ženklai pardavinėja riboto leidimo produktus. Daugelis prabangos prekių ženklų išreklamuotą produkciją išleidžia per internetines parduotuves. Dėl to atsirado įmonių, kurios vartotojams siūlo automatinio pirkimo įrankius (botus), kad padidintų galimybes įsigyti riboto leidimo prekes.

 Taip pat skaitykite 
 Socialinių tinklų rinkodara

 Šaltiniai 

Kategorija:Rinkodara
Kategorija:Socialiniai tinklai