Miesto teisės

Miesto teisės – formaliai patvirtintas gyvenvietės kaip miesto statusas, susijęs su tam tikrų teisių ir privilegijų suteikimu gyvenvietei. Skirtingose šalyse reikalavimai gyvenvietėms, kad taptų miestais, skiriasi. Lietuvoje šiuo metu galioja 1994 m. nustatytas apibrėžimas, kad „miestai yra kompaktiškai užstatytos gyvenamosios vietovės, turinčios daugiau kaip 3 tūkst. gyventojų, kurių daugiau kaip 2/3 dirbančiųjų dirba pramonėje, verslo bei gamybinės ir socialinės infrastruktūros srityse. Mažiau kaip 3 tūkst. gyventojų turintys Lietuvos Respublikos miestai, rajonų miestai bei miesto tipo gyvenvietės, turėję miesto statusą, kaip gyvenamosios vietovės yra laikomi miestais.“ Šiuo metu yra 103 Lietuvos miestai (2025 m.).

 Istorija 

Viduramžiais galiojo teisinių normų rinkiniai, reguliavę Vakarų Europos miestiečių prekinius, piniginius ir kitus santykius. Paprastai teisės suteikdavo tam tikrą miestų autonomiją, mokesčių lengvatas, galimybę gyventojams verstis tam tikrais verslais ar prekyba. Paprastai tai būdavo karaliaus, kunigaikščio ar vyskupo suteikta teisė.Городское право. Bigenc.ru (tikrinta 2025-12-08).

Lietuvoje nuo XIV a. didieji kunigaikščiai suteikdavo miestų teises (Liubeko teisė, Magdeburgo teisė, Kulmo teisė), ji atėjo iš vokiečių ir lenkų tradicijų.

 Šaltiniai 

Kategorija:Miestų teisė