Marcelle Meyer

Marsel Mejer (, 1897 m. gegužės 22 d. – 1958 m. lapkričio 17 d.) – prancūzų klasikinės muzikos pianistė, aktyvi XX a. pirmosios pusės Paryžiaus muzikiniame gyvenime.

Tarpukariu ji glaudžiai bendradarbiavo su XX a. pradžios prancūzų muzikos kūrėjais, ypač vadinamosios Les Six („Šešeto“) grupės kompozitoriais, taip pat su Eriku Sati ir kitais to meto muzikos avangardo atstovais.

 Biografija 
Tarp artimiausių Marsel Mejer bičiulių buvo Morisas Ravelis, Igoris Stravinskis ir Žanas Kokto. 1922 m. dailininkas Žakas Emilis Blanšas ją nutapė kartu su grupe Les Six ir Ž. Kokto.

 Studijos 
Pirmąsias fortepijono pamokas ji pradėjo lankyti penkerių metų, mokoma vyresniosios sesers Žermen. 1911 m. įstojo į Paryžiaus konservatoriją, kur studijavo pas Margerit Long, vėliau – pas Alfredą Korto. Jo globojama jau 1913 m. pelnė pirmuosius konservatorijos apdovanojimus. Rikardo Vinjeso dėka susipažino su Morisu Raveliu.

 XX a. fortepijono muzikos sklaida 

1917 m. Marsel Mejer ištekėjo už aktoriaus Pjero Berteno, aktyviai dalyvavusio Paryžiaus teatro ir muzikos gyvenime. Per jį ji susipažino su Eriku Sati ir tapo viena svarbiausių jo kūrinių atlikėjų. Dar iki Klodo Debiusi mirties ji bendradarbiavo su kompozitoriumi, rengdama ir pirmą kartą viešai atlikdama jo „Preliudus“.

Greta XX a. pradžios muzikos Marsel Mejer taip pat atliko baroko epochos kompozitorių – J. S. Bacho, Ž. F. Ramo, F. Kupereno ir D. Skarlačio – kūrinius ir prisidėjo prie jų muzikos grąžinimo į koncertų repertuarą. Kritikas Andrė Tiubefas ją laikė viena iškiliausių XX a. prancūzų pianisčių.

1958 m. Marsel Mejer mirė Paryžiuje, vis dar aktyviai koncertuodama ir ruošdamasi gastrolėms Jungtinėse Valstijose.

 Premjeros 
Marsel Mejer pirmoji atliko kai kuriuos Darijaus Mijo, Igorio Stravinskio ir Igorio Markevičiaus kūrinius. Jai taip pat buvo dedikuoti Fransio Pulenko „Impromptus pour piano“ ir Anri Sogė ciklas „Trois Françaises“.

 Įtaka 
Pianistas Aleksandras Taro yra pabrėžęs Marsel Mejer atlikimo stiliaus savitumą – konstrukcinį aiškumą, tvirtą skambesį ir muzikinės linijos sklandumą. Jo vertinimu, ji laikytina viena reikšmingesnių Prancūzijos pianisčių.

 Diskografija 
Marsel Mejer diskografiją sudaro studijiniai ir koncertiniai įrašai. Svarbiausias leidinys – 17 kompaktinių diskų rinkinys „L'intégrale : Ses enregistrements 1925–1957“ (EMI, 2007 m.), apimantis repertuarą nuo baroko iki XX a. muzikos. Taip pat publikuoti anksčiau neišleisti įrašai iš paskutinių pianistės gyvenimo metų.

 Šaltiniai 

Kategorija:Prancūzijos pianistai