Čigonų karalius

Čigonų karalius – valstybės pripažinto oficialaus romų bendruomenės vadovo institucija, egzistavusi daugelyje šiuolaikinių šalių iki XX a.Józef Lecho, Wielka historia Cyganów, Iskry 1956 Jis buvo oficialus romų bendruomenės tarpininkas ir atstovas, kuriam teko atstovauti ir ginti romų interesus, kita vertus, palaikyti tvarką ir rinkti mokesčius. Terminas yra kultūriškai ir geografiškai specifinis. Jis galėjo būti paveldimas, įgytas pritarimu ar tiesiog savarankiškai paskelbtas. Su šiuo titulu siejama galia buvo įvairi: galėjo apsiriboti nedidele grupe konkrečioje vietoje arba gausiomis bendruomenėmis didelėse teritorijose. 

Daugelis bendruomenių lyderių, teigiančių, kad turi įtaką visoms romų grupėms, vis dar skiria save „karaliais“, tačiau šiandien jiems trūksta oficialios valdžios paramos. Kita vertus, jie dažnai yra plačiai pripažinti savo bendruomenių lyderiai ir romų tradicijų autoritetai. „Karališkąsias dinastijas“ iš dalies pripažįsta vietos policija ir valdžios pareigūnai. Bendruomenėse, kur valdžia akylai reguliuoja romų nusikalstamumą, „čigonų karalius“ dažniausiai atsiduria rizikingoje padėtyje, veikdamas kaip laikinas tarpininkas tarp romų ir kitos visuomenės dalies. Tokio „karaliaus“ suėmimas apriboja romų baudžiamąją atsakomybę.

 Lietuvoje 

Lietuvos romai jautėsi laisviau, negu Vakarų Europoje ar kaimyninėje Lenkijoje, kur buvo raginama klajoklius išvaryti. Priešingai, nenorintys palikti Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės teritorijos, galėjo kurtis didikų ir bajorų žemėse. Nors jiems teisiškai buvo suteikta galimybė įsikurti ir tapti sėsliais gyventojais, tačiau šio įstatymo nebuvo laikomasi. XVII a. įsteigta čigonų „karaliaus“ pareigybė, kuri buvo suteikiama bajorui (ne čigonui). Ją skirdavusi karaliaus kanceliarija tikėjosi geresnio mokesčių surinkimo iš čigonų bei labiau kontroliuoti jų klajojančias bendruomenes. 1647–1780 m. buvo priskaičiuojama 18 „karalių“, tarp jų: Motiejus Korelevičius (1652 m.), Jonas Navrotinskis (1668 m.), Jonas Deltuviškis (1703 m.), Bonaventūra Jonas Viera (1705 m.). Pastarajam suteikta privilegija išsirinkti pagalbininkus renkant mokesčius. Tvarkai palaikyti didikų iniciatyva buvo atsiradusi ir romų vyresniojo pareigybė, į kurią buvo skiriami čigonų kilmės asmenys.Istorija: kaip lietuviai sugyveno su linksmaisiais romų „karaliais" delfi.lt 2016-10-10

 Šaltiniai 

Kategorija:Titulai
Kategorija:Čigonai