Vienadūžiai priebalsiai

Vienadūžiai priebalsiai – priebalsiai, tariami taip, kad vienas kalbos padargas (pavyzdžiui, liežuvis) vieninteliu raumenų susitraukimu daužtųsi į kitą kalbos padargą (sakykime, į dantis ar alveoles).

Nuo sprogstamųjų priebalsių skiriasi tuo, kad pradedami tarti ne sudarant oro srovės spaudimą, o iš karto vieną kalbos padargą sumušant į kitą. Be to, baigiant tarti nėra sprogimo. Kitais atžvilgiais vienadūžiai panašūs į trumpus sprogstamuosius.

Vienadūžiai priebalsiai kontrastuoja ir su virpamaisiais, nes tariant vienadūžius niekas nevirpa.

 TFA sąrašas 
Į TFA sąrašą įtraukti šie vienadūžiai priebalsiai:
 TFA Aprašas Pavyzdys Kalba Rašyba TFA Reikšmė  alveolinis vienadūžis ispanų pero  bet  alveolinis šoninis vienadūžis vendų vula [vuɺa] atidaryti  retrofleksinis vienadūžis valpirių rdupa  apsauga nuo vėjo  retrofleksinis šoninis vienadūžis kobonų ƚawƚ  šauti  lūpų dantinis vienadūžis karangų vbara gyvūnas
Jei vienadūžiai neturi atskiro simbolio, rekomenduojama naudoti įgaubtą lankelį ( arba ).„Report on the Kiel Convention“, Journal of the International Phonetic Association 19:2, p 70. Vis dėlto, taip užrašius pirmąjį garsą, jį galima klaidingai palaikyti trumpuoju virpamuoju, todėl jis tiksliau užrašomas kaip ⟨ɢ̆⟩, o antrajam, nosiniam garsui, naudojamas nedviprasmis simbolis ⟨ɾ̃⟩.

 Išnašos 

Kategorija:Fonetika
Kategorija:Fonologija