Deliuvis

Deliuvis, deliuvinės nuogulos, deliuvio šleifas – purių uolienų dūlėsių santalka aukštumų papėdėje ir šlaitų žemutinėje dalyje. Ploniausias būna šlaitų viršuje, o storiausias – šlaitų papėdėse (deliuvio šleifas). Susiformuoja veikiant tekančiam vandeniui (nuo šlaitų dūlėsius nuplauna lietaus srautai ir tirpsmo vandenys) bei sunkio jėgai (grunto dalelės slenka šlaitais). Šlaite dūlėsių nelieka (atsiveria uolienos), kai jų pašalinimas spartesnis už dūlėjimo procesą.

Deliuvio nuogulos silpnai išrūšiuotos, nepasižymi sluoksniuotumu. Deliuvis sudėtimi primena aukštesniuose šlaituose ir viršūnėse esančias uolienas. Koliuviu tampa, nuslinkęs šlaito papėdėn ir liovęsis judėti.

Deliuvyje pasitaiko įvairių metalų sąnašynų (alavo, aukso, volframo).A. Solovjovas, G. Karpovas (1987). Fizinės geografijos žodynas-žinynas, Kaunas: Šviesa, p. 31–32.

 Išnašos 

Kategorija:Sedimentologija