Pilypas V (Ispanija)

Pilypas V (, 1683 m. gruodžio 19 d. – 1746 m. liepos 9 d.) – Ispanijos karalius nuo 1700 iki 1746 m. (išskyrus laikotarpį nuo 1724 m. sausio 14 d. iki rugsėjo 6 d.), Ispanijos Burbonų dinastijos įkūrėjas. Jo bendras karaliavimo laikotarpis (45 metai ir 16 dienų) yra ilgiausias Ispanijos monarchijos istorijoje.

Nors jo kilimas į sostą paskatino Ispanijos įpėdinystės karą, Pilypas V Ispanijoje inicijavo daug svarbių reformų, ypač monarchijos valdžios centralizavimą ir regioninių privilegijų panaikinimą, priimdamas Nueva Planta dekretus, bei Ispanijos imperijos administravimo pertvarkymą Pirėnų pusiasalyje ir užjūrio teritorijose.

Gimė Prancūzijos karališkoje šeimoje jo senelio Liudviko XIV valdymo laikotarpiu. Jis buvo antrasis Liudviko Prancūzo sūnus ir trečiasis pretendentas į Prancūzijos sostą po savo tėvo ir vyresniojo brolio Liudviko, Burgundijos kunigaikščio. Pilypas nebuvo numatytas tapti monarchu, tačiau jo prodėdė Ispanijos karalius Karolis II Pamišėlis neturėjo vaikų. Pilypo tėvas turėjo teisę į Ispanijos sostą, tačiau kadangi buvo tikimasi, kad tėvas ir vyresnysis brolis paveldės Prancūzijos sostą, Karolis II savo testamente Pilypą paskyrė savo įpėdiniu. 1700 m. tapo pirmuoju Ispanijos monarchu iš Burbonų dinastijos.

1701 m. naujasis karalius vedė savo antros eilės pusseserę Mariją Luizą Savojietę, su kuria susilaukė keturių sūnų. Jų du išlikę sūnūs buvo būsimi Ispanijos karaliai Liudvikas I ir Ferdinandas VI. Marija Luiza mirė 1714 m., o Pilypas vedė Elžbietą Farnezę. Su Elžbieta turėjo septynis vaikus, tarp jų ir būsimąjį Ispanijos karalių Karolį III. Buvo gerai žinoma, kad Prancūzijos ir Ispanijos sąjunga po vieno monarcho valdžia sutrikdytų galių pusiausvyrą Europoje ir kad kitos Europos valstybės imtųsi priemonių tam užkirsti kelią.

Pilypo įžengimas į Ispanijos sostą sukėlė 13 metų trukusį Ispanijos įpėdinystės karą, kuris tęsėsi iki Utrechto sutarties, uždraudžiančios bet kokią galimybę suvienyti Prancūzijos ir Ispanijos karūnas, patvirtinančios jo įžengimą į Ispanijos sostą. Nors Ispanija išlaikė savo imperiją Naujajame pasaulyje ir Rytų Azijoje, sutartis atėmė iš Ispanijos monarchijos Ispanijos Nyderlandus ir Ispanijos kontroliuojamas teritorijas Italijoje. 1724 m. Pilypas atsisakė sosto savo vyriausiojo sūnaus Liudviko I naudai. Liudvikas mirė tais pačiais metais, ir Pilypas vėl užėmė sostą. Dėl jo depresijos Ispanijos vyriausybę kontroliavo karalienė Elžbieta. Kai Pilypas mirė 1746 m., jo įpėdinis tapo antrasis sūnus Ferdinandas VI.

 Išnašos 

 Šaltiniai 

Kategorija:Ispanijos karaliai
Kategorija:Sardinijos karaliai
Kategorija:Neapolio karaliai
Kategorija:Ispanijos Burbonai
Kategorija:Valdovai atsižadėję sosto