6-asis lietuvių priešakinės sargybos pulkas

6-asis lietuvių priešakinės sargybos pulkas () – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės dalinys, daugiausiai iš LDK totorių suformuotas kavalerijos pulkas, veikęs 1792–1794 m.

 Organizacija, formavimas ir kaita 
6-asis lengvosios kavalerijos (priešakinės sargybos) pulkas buvo suformuotas 1792 m. gegužės mėnesį 2-ojo lengvųjų raitelių pulko pagrindu., p. 15. Dalinys taip pat žinomas kaip Jokūbo Azulevičiaus totorių karališkosios milicijos pulkas arba 1-asis totorių pulkas., p. 38.

Karališkųjų kariuomenės dalinių statusas buvo reglamentuotas 1776 m. Seimo nutarimu.1777 m. vasario mėn. pagal šiuos nuostatus ulonų pulko trijose eskadronuose turėjo būti 411 karių, tačiau iš tikrųjų 2-ąjame lengvųjų raitelių pulke jų buvo 269.

 1792 m. gegužės 15 d. Seimo nutarimu visi kariniai daliniai buvo padaryti pavaldžiais karaliui ir apmokami iš valstybės biudžeto.

1792 metų rugsėjį pulko etatų sąraše buvo numatyti 411 „galva“, tačiau faktiškai tarnavo 407 kariai. 1794 metų kovo 31 dieną pulke buvo 612 etatai, iš kurių užpildyti faktiškai buvo 465. Kosciuškos sukilimo metu pulko ginkluotės sąraše buvo 286 pistoletai, 205 kardai ir 95 pikos (ietys)., p. 288

Karių algą reglamentavo 1717 m. etatas (nuostatai), kuriame buvo numatytos algų porcijos ir dalinių nuolatinės dislokacijos vietos su gaunamų algų šaltiniais, vadinamosios konsistencijos. Tautinio autoramento daliniuose – husarų, petihorų ir lengvosiose vėliavose – karininkai gaudavo kelių kareivių algai lygų atlyginimą: pulkininkas gaudavo 12 porcijų algą, leitenantas - 6, o iš kiekvienos porcijos buvo išlaikomi du kariai – draugas ir eilinis.

 Pulko kariai 
miniatiūra|233x233px| Totorių šokis (J. Kosako priešinys)Pagal 1717 m. patvirtintą karo tarnybos statutą pulko vadovybę turėjo sudaryti: pulkininkas, pulkininkas leitenantas (papulkininkis), du majorai, intendantas (kvartermeistris), auditorius, du adjutantai, keturi kapitonai – vėliavų (eskadronų) vadai, keturi štabo kapitonai, aštuoni leitenantai ir aštuoni puskarininkiai (praporščikai).

Dauguma pulko karių – apie 73%  – buvo totoriai.

 Pulkininkai 
 Abraomas Skirmontas (-1775)
 Jokūbas Azulevičius (1775 m. – žuvo 1794 m. rugpjūčio 11 d. gindamas Vilnių)
 Achmatovičius (Achmatowicz)

 Dalyvavimas karo veiksmuose 
miniatiūra|210x210px| Juozapo Bieliako pulko ietininkas ir kardininkas
miniatiūra|204x204px| Mustafos Baranovskio pulko ietininkas ir kardininkas
Pulkas dalyvavo 1794 m. karo su Rusija (Kosciuškos sukilimo) kautynėse. Tikrai žinoma apie pulko dalyvavimą Vilniaus gynyboje (1794 m. rugpjūčio 11 d.) 

 Pulko vėliava 
Pulko vėliava buvo pasiūta iš žalio šilko su užrašais lenkų ir arabų kalbomis. Išsamesnis aprašymas ar nuotraukos neišlikę.Piotr Borawski, Tatarzy w dawnej Rzeczypospolitej, Warszawa: Ludowa Spółdzielnia Wydawnicza, 1986, ISBN 83-205-3747-9, OCLC 830218869

Pulko vėliava buvo saugoma Studziankos mečetėje (dab. Lenkija). Šalia esančiose musulmonų kapinėse (mizar) yra ir pulkininko Azulevičiaus kapas. Pirmojo Pasaulinio karo metu, 1915 metais, besitraukiantys rusų kariai sudegino medinę mečetę, gaisro metu greičiausiai sudegė ir vėliava.Przegląd Tatarski Nr. 2/2009, p. 8.

 Bibliografija 







 Išnašos 

Kategorija:LDK pulkai
Kategorija:Kavalerija
Kategorija:1794 m. sukilimas