4-asis LDK lauko etmono pėstininkų pulkas

4-asis Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės lauko etmono pėstininkų pulkas () – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės pėstininkų dalinys, pulkas, pavaldus tiesiogiai LDK lauko etmonui. Pagal aliuziją į lauko etmono valdžios ženklą, pulkas taip pat vadintas Lauko etmono buožės () pėstininkų pulku.

 Organizacija, formavimas ir raida 
4-asis pėstininkų pulkas – taktinis vienetas, sudarytas iš kelių pėstininkų kuopų, dydžiu prilygstantis vėlesniam pėstininkų pulkui. Pulko pavadinimas atspindėjo tai, kad dalinio vadas visada buvo Lietuvos lauko etmonas. Pulko pirmtakas buvo suformuotas 1717 m., Nebyliojo Seimo patvirtintos kariuomenės reformos metu. Pirmajame jo etatų sąraše buvo numatyti 425 karių etatai. Struktūriškai pulką sudarė du batalionai, 4 kuopos., p. 102. Pulkas buvo antras Lietuvos pėstininkų dalinių hierarchijoje. 1775 m. jis buvo performuotas, į pulką integruojant išformuotų kardais ginkluotų dragūnų dalinių karius., p. 333.

Pulkas buvo performuotas 1775 m., išformavus LDK lauko etmono dragūnų pulką., p. 34. 1776 metais jame buvo 220 karių etatų, iš jų 4 – vežikai. Pagal 1777 metų „kovo tarifus“ tikrasis karių skaičius siekė 217 karių,, p. XXI. nors buvo numatyta, kad karo metu jis gali būti padidintas iki 540., p. XXIII.Tu metu pulką sudarė štabas, pulkininko kuopa, pulkininko leitenanto kuopa, majoro kuopa ir kuopa be vado., p. 383–384.

1789 m. ketverių metų Seimo reformomis buvo numatyta Abiejų Tautų Respublikos kariuomenės karių skaičių padidinti iki 100 000. Šios reformos išdavoje 4-ojo pulko karių skaičius turėjo pasiekti 2153 karius, o kuopų skaičius – išaugti bent iki 8., p. 384.

Kiek vėliau ATR kariuomenės didinimo ambicijos buvo sumažintos iki iki 65 tūkst. karių. Šie planai taip pat nebuvo įgyvendinti. Atitinkamai, 4-ąjame pulke nepavyko suformuoti naujų kuopų, pavyko tik padidinti karių skaičių buvusiose keturiose.

1792 m. rugsėjį pulko mandatų sąraše buvo 1440 karių etatų, iš kurių užpildyta buvo 901. Po pralaimėto 1793 m. karo su Rusija 1793 m. atlikus visų ATR kariuomenės karių skaičių sumažinimą, 4-ojo pulko karių etatų skaičius buvo sumažintas iki 808, iš kurių faktiškai buvo užimti 720., p. 385. Pulke 1793 metų rugpjūčio 1 dieną tarnavo 741 karys, o 1794 metų balandžio 16 dieną – apie 600.

 Pulko uniformos spalva 

 Po 1776 m.: švarkai tamsiai raudonais atlapais, aukso spalvos sagomis. Lietuvių pėstininkai dėvėjo rugiagėlių mėlynumo aptemptas kelnes.
 Kosciuškos sukilimo metu: turkio spalvos atlapai, sidabrinės sagos.

 Dislokacijos vietos 
Savo egzistavimo laikotarpiu pulkas buvo dislokuotas šiuose miestuose:

 Lietuvos Brasta (1776–1783 m.),
 Terespolis (1783–1787 m.),
 Vilnius (1787–1789),
 Borisovas (1790 m.),
 Minskas (1791 m.),
 Sluckas (1792–1794 m.),
 Žiežmariai (1794 m.).

 Pulko kariai 
Pulkas buvo tiesiogiai pavaldus LDK lauko etmonui, kuris jam paprastai vadovavo. Nedidelė išimtis – keli mėnesiai 1792 m., kai jam vadovo Juozapas Judickis. Pulko viršininko pareigos, siejamos su dideliais atlyginimais, dažniausiai buvo laikomos sinekūra. Viršininkai turėjo teisę stiprinti (pasiūlyti) karininkus  .

Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės karinėje sistemoje karinio dalinio viršininku (lenk. szef) neretai būdavo jo vardinis (titulinis) vadas, teikdavęs finansinę paramą. Praktinis vadovavimas tekdavo profesionaliems (ar karininko patentą įsigijusiems) kariškiams, įvardijamiems lenkišku terminu dowódca. Pulkui paprastai vadovavo pulkininkas.

1777 m. pulko štabą sudarė pulko vadas (šefas), pulkininkas (faktinis pulko vadas), pulkininkas leitenantas, majoras, pulko kavrtirmeisteris (intendantas), auditorius ir adjutantas. Kiekvienoje kuopoje turėjo būti trys karininkai: kapitonas (kuopos vadas) arba štabo kapitonas, leitenantas ir jaunesnysis karininkas – vėliavininkas (). Išimtis buvo majoro kuopa, kurioje nebuvo numatytas kapitono etatas, o kuopai vadovavo majoras. Iš viso, be pulko viršininko ir pulko felčerio, pulke turėjo būti 17 karininkų, tačiau iš tikrųjų jų buvo 16.

Po Didžiojo Seimo reformų formalus karininkų skaičius išaugo iki 21, įskaitant keturis jaunesniuosius leitenantus, kas buvo daugiau nei pusėje tuometinių Lenkijos kariuomenės pėstininkų pulkų.

Nominalūs pulko vadai (šefai):

 Juozapas Sosnovskis (Polocko vaivada) (1776–1780),
 Liudvikas Tiškevičius (1780–1793),
 Kosakovskis (lauko raštininkas).
 Juozapas Judickis (1792 m.)

Pulkininkai (faktiniai pulko vadai):

 Adomas Paplonskis (1776 m. rugsėjo 3 d.–1790 m.),
 Janas Jakubas Mejenas (nuo 1790 m. lapkričio 30 d.).

 Pulko kovos 
7-asis LDK pėstininkų pulkas 1792 m. dalyvavo 7-ajame ATR-Rusijos kare (Gegužės 3 d. Konstitucijos gynimo karas, Targovicos konfederacija), taip pat 1794 m. vykusiame ATR-Rusijos kare (Kosciuškos sukilimas). Didžiausias pulko pajėgumas karo veiksmų metu – 901 karys.

Mūšiai ir susirėmimai:

 Myriaus mūšis (1792 m. birželio 11 d.)
 Vilniaus mūšis (1794 m. balandžio 22-23 d.),
 Pragos mūšis (lapkričio 4 d.).

 Bibliografija 


 Machynia, Mariusz, Srzednicki, Czesław (1998). Oficerowie Rzeczypospolitej Obojga Narodów 1717–1794. T.1: Oficerowie wojska koronnego, cz.1: Piechota. Księgarnia Akademicka. Wydawnictwo Naukowe. ISBN 837188186X




 Išnašos 

Kategorija:LDK kariuomenė
Kategorija:Pėstininkai
Kategorija:Targovicos konfederacija
Kategorija:1794 m. sukilimas