Salų mūšis

Salų mūšis (, ) – 1794 m. birželio 26 d. įvykęs Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Rusijos Imperijos karinių pajėgų susidūrimas, vienas 1794 m. (Kosciuškos) sukilimo mūšių.

 Mūšio eiga 
Mūšis įvyko generolo leitenanto Jokūbo Jasinskio vadovaujamam Lietuvos kariuomenės daliniui (apie 4 tūkst. karių), žygiavusiam link Ašmenos, netoli Salų kaimo kaimo aptikus su rusų kariuomenės stovyklą. Rusai buvo įsikūrę dviejose stovyklose priešinguose Ašmenėlės upės krantuose. Apie 5 tūkst. karių dydžio Rusijos pajėgoms vadovavo pulkininkas Levinas Bennigsenas, vienam korpusui vadovavo Nikolajus Zubovas – karininkas, vadovavęs Rusijos ambasados Varšuvoje gynybai, sugebėjęs iš jos pabėgti ir pirmasis pranešęs Rusijos imperatorei Jekaterinai II apie prasidėjusį Kosciuškos sukilimą.Орлов, Н. А. Штурм Праги Суворовым в 1794 году. – СПб. : Тип. Штаба войск Гвардіи и Петербургскаго воен. округа, 1894

Pagrindinės Lietuvos kariuomenės pajėgos iš žygio atakavo Žiupronių kaime apsistojusius rusų priešakinius dalinius. Juos sumušę lietuvių pajėgos judėjo toliau ir užpuolė kairiajame Ašmenėlės krante buvusią pagrindinę rusų stovyklą. Po įnirtingos kovos Jokūbo Jasinskio vadovaujamos pajėgos užėmė Salų kaimą. Lygiagrečiai veikę pulkininko Stepono Grabovskio vadovaujamos pajėgos (valstiečių dalgininkų () pulkas, 200 kavaleristų ir 2 pabūklai) persikėlė į dešinįjį upės krantą ir atakavo antrąją rusų stovyklą.

J. Jasinskio dalinių spaudžiami rusai sugebėjo persikelti į dešinįjį Ašmenėlės krantą ir sunaikinti perkėlą. Persigrupavę rusai atakavo tuo metu dešiname krante kovojusį Grabovskio būrį. J. Jasinskis nesugebėjo suteikti pagalbos S. Grabovskio pajėgoms, kurios buvo nugalėtos ir prarado 2 patrankas.Soły. W: Mała Encyklopedia Wojskowa. T. 3. Warszawa: Wydawnictwo MON, 1971, s. 173.

Po šio susirėmimo abi kariuomenes skyrė Ašmenėlės upė, kurios forsuoti nesiryžo nei vieni. Vakare lietuviai pasitraukė į Slobotką, o kitą dieną – į Šumską.

Rusų literatūroje šis mūšis pateikiamas kaip Rusijos pergalė. Faktiškai mūšis pasibaigė lygiosiomis su nedideliais abiejų pusių pajėgų nuostoliais. Kartu jis tapo strategine Rusijos pergale, nes J. Jasinskis, įsitikinęs, kad susidūrė su stipresnėmis pajėgomis, atsitraukė į gynybines pozicijas prie Vilniaus. Rusai jo nepersekiojo. Savo ruožtu rusai, po poilsio ir persigrupavimo, liepos 7 (18) d. išžygiavo į Vilnių, kurį nesėkmingai atakavo liepos 8-9 d.

Už tai, kas buvo įvardinta kaip pergalė Salų mūšyje, pulkininkui Levinui Bennigsenui buvo suteiktas generolo majoro laipsnis.

 Šaltiniai 

 Mała Encyklopedia Wojskowa, Wydawnictwo Ministerstwa Obrony Narodowej, Warszawa 1967, Wydanie I, 2 tomas
 Szyndler, Bartłomiej , Powstanie kościuszkowskie 1794, Warszawa 1994, s. 421

 Išnašos 

Kategorija:Mūšiai Baltarusijos teritorijoje
Kategorija:LDK mūšiai
Kategorija:Rusijos imperijos mūšiai
Kategorija:1794 m. sukilimo mūšiai