Žemaitijos ledynmetis

Žemaitijos ledynmetis – šalto klimato laikotarpis dabartinės Lietuvos teritorijoje, prasidėjęs prieš ~360 tūkst. m. ir pasibaigęs prieš ~250 tūkst. m. Būtėnų tarpledynmetis jį skiria nuo Dainavos ledynmečio, o Snaigupėlės tarpledynmetis – nuo Medininkų ledynmečio. Teigiama, kad panašių apledėjimų būta ir kituose Europos kraštuose, kaip antai Vakarų Europoje (Drentės), Rytų Europos lygumoje (Dniepro).

Šio kvartero periodo vidurinio pleistoceno ledynmečio nuogulų vidutinis storis siekia 23,42 m, tačiau kai kur pasitaiko iki 169,5 m. Nuogulų aptinkama praktiškai visoje šalies teritorijoje. Slinkdami ledynai į Lietuvą atnešė riedulių iš pietryčių Suomijos (rapakivio granitų), taip pat Vyborgo, Hoglando salos (kvarcinių porfyrų).

Išskiriami šie Žemaitijos ledynmečio nuogulų komponentai: rudas moreninis priemolis ir priesmėlis su žvirgždu, gargždu bei rieduliais, žvirgždas, smėlis, molis, akvaglacialinis gargždas ir aleuritas.Petras Šinkūnas. Žemaitijos ledynmetis. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2024-12-25. Moreniniuose priemoliuose gausu paleozojaus uolienų nuotrupų.

 Išnašos 

Kategorija:Lietuvos geologija
Kategorija:Ledynmetis