Poltavos mūšis (1633)

Poltavos mūšis (1633) () – 1633 m. lapkričio pabaigoje įvykęs Maskvos carystės karinių pajėgų išpuolis prieš Abiejų Tautų Respublikai priklausiusį (1569 m. Lenkijos karalystei perduotą) Poltavos miestą, vienas iš 1632-1634 m. ATR-Rusijos karo (Smolensko karo) epizodų.

Išpuolį surengė Belgorodo vaivada Michailas Volynskis, sužinojęs, kad Poltavoje buvusios Zaporožės kazokų pajėgos išvyko į Lubnus prisijungti prie pagrindinių ATR pajėgų. Užpuolikų pajėgos – apie 200 karių, vadovaujamų Sidoro Maslovo – iš Belgorodo išvyko lapkrčio 3 d. (lapkričio 15 d. pagal ATR nuo 1582 m. naudotą Grigaliaus kalendorių).Масленков И. В., Голубков Р. О. Белгородские дети боярские Масловы на государевой службе / Белгородская черта: сборник статей и материалов по истории Белгородской оборонительной черты. — Белгород, 2023. — Вып. 8. — p. 204–210 Su jais susijungė Senojo Oskolo vaivados Jakovo Chruščiovo pasiųstas bajoro Fiodoro Mitrofanovo vadovaujamas pavaldžių žmonių () būrys.

Užuolikams pavyko nepastebėtiems priartėti prie Poltavos ir netikėtai užimti miesto tvirtovę (). Volynės vaivada savo pranešime Rusijos carui Michailui Romanovui rašė, kad "šturmo metu daug Lietuvos žmonių žuvo ir didžioji tvirtovė (), ir priemiesčiai () ir sodybos () buvo sudegintos, o likę Lietuvos žmonės užsidarė mažjoje tvirtovėje. Į nelaisvę pateko "Lietuvos viršininkai () Ivaška Ordynecas () ir Jakuška Neustrijus ().Танков А. А. Историческая летопись курского дворянства. Том первый., Москва, 1913. – p. 194.

Lapkričio 20 d. (gruodžio 2 d.) užpuolikai grįžo į Belgorodą su dideliu grobiu ir daug belaisvių ().

Tų pačių metų lapkričio mėnesį, tikėtina, kad dar iki Maslovo ir Mitrofanovo žygio į Poltavą, apie 90 karių dydžio rusų pajėgos iš zaporožiečių vado Jakovo Ostrianino būrio sugriautų Valuikų surengė savarankišką žygį į Poltavą. Kurstomi vietos popo Mikulos Valuikų kariai siekė atkeršyti už sugriovimus ir išlaisvinti paimtus belaisvius. Prie jų prisijungė nedidelės pajėgos iš Belgorodo ir Senojo Oskolo. Neturėjusiems aiškių tikslų ir vieningo vadovavimo, nepaisant nedidelio Poltavos gynėjų pasipriešinimo, šiems įsibrovėliams pavyko paimti tik apie dešimt belaisvių, po ko popo Mikulos ir Lariono Čiobotovo vadovaujamos pajėgos grįžo į Valuikus. Apie šį žygį žinoma tik iš vietos vaivados Isaako Boikovo ataskaitos Maskvai.Фоминов А. В. „Валуйское разорение“ 1633 года // „Старый Цейхгауз“. 2013. ?2(52). – p. 79.

 Išnašos 

Kategorija:Mūšiai Ukrainos teritorijoje
Kategorija:ATR karų mūšiai
Kategorija:1633 metai
Kategorija:LDK mūšiai
Kategorija:Rusijos carystės mūšiai