Fritz Haber

Fricas Haberis (; 1868 m. gruodžio 9 d. Breslau – 1934 m. sausio 1 d. Bazelyje) – žydų kilmės vokiečių chemikas neorganikas, 1918 m. gavęs Nobelio chemijos premiją už amoniako sintezę, reikalingą sprogstamųjų medžiagų ir azotinių trąšų gamybai.

 Biografija 

1886 m. baigė Šv. Elžbietos vidurinę mokyklą Breslau (dab. Vroclavas, Lenkija). 1886 m. įstojo studijuoti chemiją Berlyno Frydricho Vilhelmo universitete. 1887 m. vasaros semestrą lankė Heidelbergo universitete. Grįžęs į Berlyną, 1891 m. studijas baigė Technikos aukštojoje mokykloje Šarlotenburge (dab. Berlyno technikos universitetas).

1891–1994 m. dirbo įvairiose bendrovėse. 1894–1910 m. dėstė Karlsrūhės universitete. 1898 m. suteiktas profesoriaus vardas. 1911–1933 m. buvo Kaizerio Vilhelmo fizikinės chemijos instituto Berlyne direktorius, nuo 1933 m. – Kembridžo universiteto profesorius. 

Per Pirmąjį pasaulinį karą vadovavo Karinės chemijos departamentui, organizavo kovinių nuodingųjų medžiagų gamybą.

Buvo Amerikos menų ir mokslų akademijos (1914 m.) narys, Vokietijos chemikų draugijos prezidentas (1922–1924 m.), JAV nacionalinės mokslų akademijos (1932 m.) narys.

 Haberio tyrimų reikšmė 

1904 m. Haberis ištyrė amoniako susidarymo iš azoto ir vandenilio dideliame slėgyje ir aukštoje temperatūroje katalizinę reakciją. 1909 m. sukūrė Haberio ir Bošo amoniako gamybos būdą, patobulintą Karlo Bošo iš BASF, skirtą gaminti amoniakui iš oro azoto. Tai leido pradėti amoniako gamybos procesą pramoniniu būdu. Azoto pagrindu pagaminti produktai, tokie kaip trąšos ir cheminės žaliavos, anksčiau priklausė nuo amoniako gavybos iš ribotų natūralių telkinių. Atsirado galimybė gaminti daug didesnį azoto trąšų kiekį iš lengvai prieinamos ir gausios bazės – atmosferinio azoto. Tai prisidėjo prie žemės ūkio derliaus gausinimo, išlaikant pusę pasaulio gyventojų.Albrecht, Jörg (2008) "Brot und Kriege aus der Luft" . Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung. p. 77 ("Nature Geosience").

Haberis taip pat laikomas „cheminio ginklo tėvu“ už savo ilgametį novatorišką darbą, tiriant nuodingąsias chemines medžiagas, kurios buvo panaudotos Pirmojo pasaulinio karo metais. Jis pirmą kartą pasiūlė sunkesnes už orą chloro dujas kaip ginklą apkasų kare per Ipro mūšį Belgijoje. Vėliau šie tiriamieji darbai, be tiesioginio Haberio įsitraukimo, pasitarnavo kuriant pesticidą Zyklon B, naudotą žydų žudynėms dujų kamerose.

 Šaltiniai 

Kategorija:Vokietijos chemikai
Kategorija:Nobelio chemijos premijos laureatai