Pirmoji privažiuojamųjų kelių bendrovė

Pirmoji privažiuojamųjų kelių bendrovė (arba Pirmoji Rusijos šalutinių geležinkelių bendrovė; ) – buvusi Rusijos imperijos bendrovė, kuri užsiėmė siaurųjų geležinkelių tiesimu ir eksploatacija XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje.

 Istorija 

Bendrovė buvo įkurta 1892 m. kaip pirmoji bendrojo naudojimo siaurųjų geležinkelių bendrovė Rusijos imperijoje.Узкоколейные железные дороги: понятие и сферы применения. Cyberleninka.ru (tikrinta 2025-02-28). Įmonei vadovavo iš Saldutiškio kilęs dvarininkas inžinierius Boleslovas Jaloveckis, jai buvo suteiktas leidimas išleisti obligacijas. Bendrovė veiklą pradėjo 1893 m. sausį. Valdyba buvo įsikūrusi Sankt Peterburge (adresas Малая Морская 5), pradinis įmonės kapitalas buvo 3 mln. rublių, 1914 m. įmonės turtas jau buvo įvertintas 27 mln. rublių.Pieriejasławski-Jałowiecki [Jałowiecki Bolesław.] Polskipetersburg.pl (tikrinta 2026-01-11).

Pagal sutartį su valstybe, bendrovei pastačius atitinkamą geležinkelio ruožą ji galėjo eksploatuoti 85 metus – praėjus šiam laikotarpiui ji privalėjo perduoti geležinkelį valstybei. Be to, vyriausybė įgydavo teisę išpirkti tam tikrą ruožą praėjus 18 metų po sąlygų patvirtinimo arba praėjus 15 metų nuo eismo pradžios. Bendrovei buvo leista nusavinti geležinkelio tiesimui reikalingus žemės plotus. 1913 m. bendrovei priklausė 1147 varstų geležinkelio tinklas, kuris sudarė beveik pusę visų to meto Rusijos siaurojo geležinkelio linijų, skirtų viešajam naudojimui.

Prieš I pasaulinį karą bendrovė turėjo trijų tipų lokomotyvus, jai priklausė 1894–1899 m. Belgijoje pagaminti garvežiai, taip pat Rusijoje Kolomnos gamykloje pagaminti prekiniai ir keleiviniai vagonai.Лынтупы — Кобыльник. Часть 4.  750mm.by (tikrinta 2025-02-28). Bendrovė naudojo dviejų tipų bėgius – sveriančius 11,20 arba 14,75 kg vienam metrui, jie buvo gaminami Rusijos gamyklose.

Bendrovė turėjo finansinių sunkumų. 1900 m. bankrutavo „Fon Derviz“ įmonė, finansavusi pagrindinius geležinkelių tiesimo darbus. Dėl to imperijos vyriausybė išpirko akcijas ir obligacijas už 8,3 mln. rublių, be to, suteikė 3,8 mln. rublių paramą.

Po Spalio revoliucijos bendrovė perduota sovietų Rusijos vyriausybei, 1918 m. nacionalizuota. Nepaisant to, 1923 m. ji buvo atskirai atkurta Estijoje pavadinimu „Esimene Juurdeveo Raudtede Selts Venemaal“. Ši bendrovė XX a. 4-ajame dešimtmetyje bylinėjosi su Lietuvos Respublika dėl atlyginimo už neteisėtą Panevėžio–Saldutiškio geležinkelio linijos perėmimą ir eksploatavimą, Lietuvą čia atstovavo Mykolas Riomeris.

 Ruožai 

Pirmąjį ruožą įmonė nutiesė Ukrainoje nuo Rudnycios iki Olviopolio.Первые узкоколейки России. Wikireading.ru (tikrinta 2025-02-28). Įmonei priklausę geležinkelio ruožai:
 Panevėžio–Pastovių siaurasis geležinkelis,
 Švenčionėlių–Berezvečės siaurasis geležinkelis,
 Pernu–Revelio siaurasis geležinkelis,
 Pietiniai geležinkeliai Ukrainos teritorijoje: Žytomyro–Olviopolio geležinkelis ir kitos atšakos,
 Permės apylinkių geležinkeliai.

Bendrovė taip pat ketino siauruoju geležinkeliu sujungti Panevėžį su Ryga per Bauskę, taip pat Troškūnus su Ukmerge, tačiau darbai nebuvo pradėti.

 Šaltiniai 

Kategorija:Rusijos geležinkelių įmonės