Jean de La Fontaine

Žanas de La Fontenas (; 1621 m. liepos 8 d. – 1695 m. balandžio 13 d.) – prancūzų rašytojas, pasakėtininkas. Labiausiai žinomas dėl savo savo „Eiliuotų pasakų ir novelių“ (1665–1685) ir trijų pasakėčių rinkinių (1668, 1678–1679 ir 1694), taip pat dėl savo apysakos „Psichės ir Eroto meilė“ (1669). Sukūrė klasicistinės formos pasakėčios tipą, remdamasis Ezopo, Fedro, Horacijaus, Vergilijaus, Pilpajaus ir kitų autorių siužetais. Kai kurie jo kūriniai yra išversti į lietuvių kalbą.

Prancūzų akademijos narys (1684).

 Biografija 
Ž. de La Fontenas gimė 1621 m. liepos 8 d. Tėvas – Čarlzas de La Fontenas (1594–1658)Roger Duchêne. La Fontaine. – Nouv. éd. – Paris: Fayard, 1995. –  – miškų tarnybos darbuotojas, motina – Fransuaza Pidu (1582–1662).La Chronique médicale.Volume 17, 1910, psl. 258 Vaikystę praleido miškuose ir laukuose. Būdamas dvidešimties metų įstojo vienuolių oratorionų ordiną, tačiau labiau domėjosi poezija ir filosofija. 

Vedė keturiolikmetę Marie Hericart ir išvyko į Paryžių, kur gyveno iki pat mirties, nors 1664–1672 buvo apsigyvenęs Liuksemburgo rūmuose pas Orleano kunigaikštienę. Savo šeimą aplankydavo labai retai ir trumpam laikui. Taip pat jis skyrė labai mažai dėmesio savo vaikams ir sutikęs savo suaugusį sūnų, jo net neatpažino. 

1692 m. gruodžio viduryje La Fontenas sunkiai susirgo. Susirgęs, jis pradėjo vėl domėtis Evangelijomis ir skaityti jas. Mirė 1695 m. balandžio 13 d. Paryžiuje.

 Šaltiniai 

Kategorija:Pasakėtininkai
Kategorija:Prancūzijos rašytojai