Grūdinimasis

Pamažu ir nuosekliai taikomų metodų išorės dirgiklių sukeliama stresinė organizmo reakcija. Hidroterapijos atveju grūdinamasi po šaltu dušu, panardinus galūnes šaltoje vonioje ar vėstant orams maudantis šaltame vandens telkinyje, eketėje. Taikant šalčio terapiją atvėsus orams galima vilkint plonus drabužius išeiti į lauką (net ir basomis) ar išėjus iš pirties galima atsivėsinti šaltame ore. Per ilgai užsibuvus šaltame vandenyje ar vėsiame ore procedūros gali sukelti hipotermiją. prie neigiamos temperatūros gali nušalti ir tam tikros kūno vietos, pvz., galūnės.

Grūdinimasis propoguotas senovės Graikijos ir Romos laikas. XVIII a. anglų teologas Džonas Veslis knygoje apie ligų gydymą siūlė grūdinimąsi šaltose voniose kaip ligos prevencijos būdą, bei teigė, kad sušalimas yra peršalimo priežastis. XIX a. šalto vandens terapiją pradėjo propaguoti vokiečių kunigas Sebastijanas Kneipas, nes būdamas jaunas susirgo džiova, o besigydydamas pradėjo maudytis šaltame upės vandenyje.

 Šaltiniai 

Kategorija:Gydymo metodai