Louise Weiss

Louise Weiss (1893 m. sausio 25 d. Arase - 1983 m. gegužės 26 d. Paryžiuje) - prancūzų žurnalistė, rašytoja, feministė ir politikė, Europos Parlamento narė (1979-1983 m.)Emmanuelle MÉTIVIER, « Grande figure européenne, Louise Weiss a mené ses premières actions dans les Côtes-d’Armor  », Ouest-France.fr, 20 birželio 2024.
miniatiūra|318x318px|Louise Weiss, 1980 m.

 Profesinė veikla 
Pirmojo pasaulinio karo metais med. seserimi tarnavusi Louise Weiss, jam pasibaigus įsteigia tarptautinį politikos savaitraštį Europe nouvelle (Naujoji Europa). Jame ji, tęsdama tokių politikų, kaip Aristid Briant, mintį, ryžtingai pasisakė už pacifizmą, mąstydama apie Europos šalių, ypač Prancūzijos ir Vokietijos, susitaikymo galimybes, kad karas nebepasikartotų. Ji taip pat išspausdino „memorandumą dėl Europos federacinės sąjungos“ – kai kurie jį laiko vienu iš tuo metu statomos Europos pamatų« Louise WEISS 1893 - 1983 par Charles REICH », sur judaisme.sdv.fr .

Taika, jos manymu, priklausė ir nuo moterų įsitraukimo į politiką. Nuo 1934-ųjų Louise Weiss ėmė visomis jėgomis kovoti už moterų teisę balsuoti. Jos įsteigto judėjimo „Naujoji moteris“ dėka pavyko teikti įstatymą Prancūzijos parlamentui, tačiau projektą atmetė Senatas. Antrojo pasaulinio karo metais veikusi Pasipriešinimo judėjime, Louise Weiss vėl ėmėsi žurnalistės darbo po jo baigties, sutelkdama dėmesį į konfliktų Europoje ir kitose vietose šaknis. 1968 m. išleista jos knyga Mémoires d’une Européenne (Vienos europietės atsiminimai) - joje rašė apie savo įsipareigojimą dėl vieningos Europos, kurioje būtų labiau paisoma moterų ir vyrų lygybė. Po trejų metų ji įsteigė savo vardo fondą, kad galėtų tęsti pradėtą kovą«  Louise Weiss : l’Europe, le féminisme et le journalisme », Centre d'Information sur les Institutions Européennes (CIIE).

1979 m., vykstant patiems pirmiesiems rinkimams į Europos parlamentą, Louise Weiss buvo pristatyta kaip „Jacques Chirac (Žako Širako) Europai duota garantija“ ir užėmė aukštą (penktą) poziciją RPR (Susivienijimas už Respubliką) partijos sąraše. Tuomet jai buvo 86-eri, todėl tapo vyriausia Europos Parlamento nare. Dėl šios priežasties ji buvo pirmojo išrinktosios asamblėjos posėdžio pirmininke, kuriame tarė istorinę kalbą(fr)Yves Denéchère, «Louise Weiss et quelques autres : candidates et élues gaullistes au Parlement européen (1979-1989)», Histoire@Politique, vol. 2, nr 17,‎ 2012, psl. 51-68, § 8-9 (DOI 10.3917/hp.017.0051): "Europa vėl ims tviskėti tik tuomet, kai įžiebs sąžinės, gyvybės ir teisės švyturius".

Dirbdama Europos parlamente daugiausia dėmesio skyrė kultūros ir jaunimo klausimams, pvz. iškėlė Europos universiteto įsteigimo bei įsigalėjusios keitimosi dėstytojais praktikos mintį. Dirbo parlamente iki pat mirties 1983 m. Pagrindinis Parlamento pastatas Strasbūre, nuo pat inauguracijos 1999 m., pavadintas Louise Weiss vardu.

 Šaltiniai 

Kategorija:Prancūzijos rašytojai
Kategorija:Europos Parlamento nariai (Prancūzija)