Vandens viesulas

Vandens viesulasEkologijos terminų aiškinamasis žodynas : lietuvių-anglų-vokiečių-rusų kalbomis / Algimantas Paulauskas, Karolis Jankevičius, Rapolas Liužinas, Vytautas Raškauskas, Petras Zajančkauskas. – Vilnius : Grunto valymo technologijos, 2008 (kitaip vandens trombas, smerčas) – nedidelio skersmens vėjo sūkurys, apatine dalimi besiliečiantis su vandens paviršiumi. Beveik visada susidaro greitai besiformuojant kamuoliniams debesims, kylant oro srautams į viršų. Gali įgauti įvairius pavidalus, susidaryti grupėmis. Vandens viesulai giminingi tornadams, viesulams, ugnies audroms.

Vandens viesulai paprastai didelės žalos nepadaro, tačiau kartais gali kelti pavojų pasiekę sausumą arba nedideliems laivams. Žinomi tik keletas atvejų, kai vandens viesulas paskandino didelį laivą. Nors dažnai teigiama, kad vandens viesulas „išsiurbia“ vandenį, tačiau iš tiesų jis vandenį pakelia į nedidelį aukštį. Nors tai nėra įrodyta, spėjama, kad vandens viesulai kartais gali susiurbti, o vėliau į krantą išmesti žuvis, varliagyvius ar kitus vandens gyvūnus.

Kaip ir kitų panašių meteorologinių reiškinių atveju, vandens viesulo susidarymui reikalinga šiluma, drėgmė, nestabilūs kylančio oro srautai, kurie prie paviršiaus pakeičiami horizontaliu oro judėjimu, sparčiai augantis debesų aukštis ir pakankamas atmosferos sūkuriavimas. Nors vandens viesulas primena silpną tornadą, vėjo sukimasis vyksta nedideliame aukštyje, todėl toli neprasiskverbia į debesį. Apskaičiuota, kad vėjo sukimosi greitis viesule siekia 15–85 m/s, o didžiausias greitis susidaro apačioje. Pagal tornadams matuoti naudojamą Fudžitos skalę, toks intensyvumas atitinka 0 balų. Vandens viesulo judėjimo greitis siekia nuo keleto iki 64–80 km/h.

Vandens viesulai dažniausiai kyla vėlyvą pavasarį arba ankstyvą rudenį, nors gali susidaryti ir kitais metų laikais, bet kuriuo paros metu. Paprastai viesulas gyvuoja 5–10 minučių, tačiau dideli viesulai – iki valandos.

Vandens viesulų paplitimas sunkiai nustatomas, nes jie gyvuoja trumpai ir dažniausiai virš vandenynų. Visgi, jie dažniausi atogrąžų platumose ir subtropikuose (vasaromis). Dažnai stebimi Meksikos įlankoje prie Floridos, Bahamų krantų, taip pat virš Golfo srovės, vakarinėse Centrinės Afrikos pakrantėse, prie Japonijos, Kinijos krantų. Tačiau gali susidaryti ir gerokai toliau nuo atogrąžų nutolusiose platumose, pavyzdžiui, Didžiuosiuose ežeruose, prie Niufaundlando krantų. Vandens viesulų yra pasitaikę ir Lietuvoje (Kuršių mariose).Gintarė Bakūnaitė. „Kuršių mariose užfiksuotas viesulas“, Vakarų ekspresas

 Šaltiniai 

Kategorija:Vėjai