Parasocialinė sąveika

Parasocialinė sąveika – žiniasklaidos teorijose įvardijamas santykis, kuris dažniausiai vyksta tarp
auditorijos ir garsenybių, turintis daug realių socialinių santykių bruožų. 1956 m. terminas apibrėžtas Donald Horton ir Richard Wohl, žurnale „Psychiatry“ paskelbtame straipsnyje.

Toks santykis gali išsivystyti ir tarp žiniasklaidos vartotojų ir išgalvotų žiniasklaidos personažų ar realių jau mirusių, tačiau niekada gyvenime nesutiktų veikėjų. Parasocialiniai santykiai kognityviniu lygmeniu plėtojasi pagal tą pačią schemą kaip ir socialiniai santykiai, smegenys linkusios perdirbti patyrimą su žiniasklaida lyg ši sąveika būtų įvykusi su realiais žmonėmis, tačiau tokiuose santykiuose nėra abipusiškumo – žiniasklaidos veikėjai neatsiliepia į auditorijos asmenų reakcijas.

Socialinė medija pastaraisias dešimtmečiais suteikia galimybę bendrauti su garsenybėmis. Gilūs ir ilgalaikiai parasocialiniai santykiai, epizodiškai susipinantys su socialiniais santykiais, gali trukti labai ilgą laikotarpį. Kartais parasocialiniai santykiai su garsenybe tampa neracionalūs. Būna, kad, nepavykus užmegzti kontakto su įžymybe, desperatiški individai ima ją persekioti, siunčia įžeidžiamus ar grasinamus laiškus.

Kol kas nėra sutariama, ar parasocialinės sąveikos reiškinys yra savitas tik masinėms medijoms, ar tai yra kur kas ilgiau kurto žmogaus elgesio aspekto adaptacija. Pavyzdžiui, tradicinės visuomenės narius pokalbiuose siejo žinios dievybių ir dvasių tema. O dabartinėje visuomenėje individai, žiūrintys televiziją, klausantys radijo, skaitantys laikraščius ar žurnalus, kalba apie serialų, filmų, laidų personažus ar veikėjus bei dalinasi įžymybių apkalbomis.

 Šaltiniai 

Kategorija:Psichologija