Otto Hahn

Otas Hanas (, g. 1879 m. kovo 8 d. – 1968 m. liepos 28 d.) – vokiečių chemikas, radioaktyvumo tyrimų ir radiochemijos pradininkas. Vadinamas branduolinės chemijos tėvu ir branduolio dalijimosi, kuriuo grindžiami branduolinė energetika ir branduoliniai ginklai, atradėju. Hanas ir Liza Meitner atrado radioaktyviųjų elementų radžio, torio, protaktinio ir urano izotopus. Jis taip pat atrado atomo atoveiksmio ir branduolinio izomerizmo reiškinius, pirmasis pradėjo rubidžio-strončio datavimą. 1938 m. Hanas, Meitner ir Fricas Štrasmanas atrado branduolių dalijimąsi, už kurį Hanas vienas buvo apdovanotas 1944 m. Nobelio chemijos premija.

 Biografija 
Hanas baigė Marburgo universitetą, 1901 m. įgijo mokslų daktaro laipsnį. Studijavo pas serą Viljamą Remzį Londono universitetiniame koledže ir Ernesto Rezerfordo vadovaujamame Makgilo universitete Monrealyje, kur atrado keletą naujų radioaktyvių izotopų. 1906 m. grįžo į Vokietiją; Emilis Fišeris leido jam naudotis buvusia medžio apdirbimo dirbtuve Berlyno universiteto Chemijos instituto rūsyje kaip laboratorija. 1907 m. pradžioje Hanas tapo privatdocentu. 1912 m. paskirtas naujai įkurto Kaizerio Vilhelmo chemijos instituto Radioaktyvumo skyriaus vadovu. Dirbdami kartu su austrų fizike Lize Meitner pastate, vėliau pavadintame jų vardais, padarė daugybę novatoriškų atradimų, kurių kulminacija tapo 1918 m. išskirtas ilgiausiai išliekantis protaktinio izotopas.

Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo Landvero pulke Vakarų fronte ir Frico Haberio vadovaujamame cheminio ginklo dalinyje Vakarų, Rytų ir Italijos frontuose. Už dalyvavimą Pirmajame Ypreso mūšyje buvo apdovanotas 2-ojo laipsnio Geležiniu kryžiumi. Po karo jis tapo Kaizerio Vilhelmo bendrijos vadovu, ir toliau tęsdamas vadovavimą savo skyriui. 1934–1938 m. kartu su Štrasmannu ir Meitner tyrinėjo izotopus, susidarančius uraną ir torį bombarduojant neutronais, tai padėjo atrasti branduolio dalijimąsi. Hanas buvo nacionalsocializmo ir nacių partijos vykdyto žydų persekiojimo priešininkas. Dėl nacistinės valdžios antisemitinės politikos atleista daug Hano kolegų, įskaitant Meitner, kuri 1938 m. buvo priversta bėgti iš Vokietijos. Nepaisant to, Antrojo pasaulinio karo metais jis dirbo Vokietijos branduolinių ginklų programoje, katalogavo urano skilimo produktus. Karo pabaigoje jis buvo suimtas Sąjungininkų pajėgų ir nuo 1945 m. liepos mėn. iki 1946 m. sausio mėn. kartu su kitais devyniais vokiečių mokslininkais kalintas Fermos salėje.

1946 m. Hanas buvo paskutinis Kaizerio Vilhelmo mokslo pažangos draugijos prezidentas, o 1948–1960 m. – jos teisių perėmėjos, Makso Planko draugijos, steigėjas ir pirmininkas. 1959 m. Berlyne jis buvo vienas iš Vokietijos mokslininkų federacijos, nevyriausybinės organizacijos, siekiančios atsakingo mokslo idealo, įkūrėjų. Siekdamas atkurti Vokietijos mokslą, jis tapo vienu įtakingiausių ir labiausiai gerbiamų pokario Vakarų Vokietijos piliečių.

Mokslininko vardu pavadintas asteroidas nr. 19 126 ir krateris Mėnulyje. Nuo 1955 m. Vokietijos chemikų ir fizikų draugijos už pasiekimus gamtos mokslų srityse teikiama Oto Hano vardo premija.Otto Hahn (VLE)

 Šaltiniai 

Kategorija:Vokietijos chemikai
Kategorija:Nobelio chemijos premijos laureatai