Chiliazmas

Chiliazmas, milenarizmas ( – 'tūkstantmetis') – bendras terminas, kuriuo įvardijami religiniai ir socialiniai krikščionybės judėjimai, anot kurių, netrukus įsiviešpataus tūkstantmetė Dievo karalystė Žemėje, religinis mokymas apie ją.

Chiliazmo ištakos – mesianistinės judėjiškosios sampratos. Mokymas grindžiamas Naujuoju Testamentu, ypač Apreiškimo Jonui knyga. Joje pasakojama apie Jėzaus Kristaus sugrįžimą (paruziją) ir jo karaliavimą Žemėje, truksiantį tūkstantį metų (prieš laikų pabaigą). Chiliazmą propagavo dalis ankstyvosios krikščionybės rašytojų, įskaitant Irenėją Lionietį, Justiną, Origeną, Ipolitą, gnostikai. Visuotinio Bažnyčios pripažinimo jų mokymas nesusilaukė, o 313 m. paskelbus Milano ediktą, prarado svarbą.Valdas Mackela. Chiliazmas. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2025-02-07. Visgi jų pažiūros neretai tapdavo idėjų šaltiniu vėlesnių amžių religiniams ir socialiniams judėjimams, kaip antai anabaptistams, adventistams, Jehovos liudytojams, mormonams.Religijos, bažnyčios, tikėjimai. – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005, 160 psl.

XII a. chiliazmą suaktualino Joakimas Fiorietis. Nors Bažnyčia jo mokymo nepripažino, jis paveikė dalį pranciškonų atšakų. Anglijos ir Šiaurės Amerikos protestantų bažnyčiose pasklido, pradedant XVII a.

 Išnašos 

Kategorija:Krikščionybės sąvokos