Zaidizmas

Zaidizmas () – šiizmo atšaka, atsiradusi VIII a. po nesėkmingo Zaido ibn Ali sukilimo prieš Omejadų kalifatą.

Zaidizmas yra viena iš trijų pagrindinių šiizmo atšakų (greta dvyliktininkų ir izmailizmo). Doktrina paveikta mutazilitų. Paprastai zaidizmas laikomas šiizmo atšaka, artimiausia sunizmui; vis dėlto „klasikinė“ zaidizmo forma (dažniausiai įvardijama  Hadawi) istoriškai daugelį kartų keitė savo pozicijas sunizmo ir šiizmo tradicijų atžvilgiu, galiausiai prieita iki to, jog tam, idant zaiditai būtų laikomi šiitais, pakako, kad šie pripažino Ali teisėtu Mahometo įpėdiniu. Zaiditai atmeta dieviškąją imamato prigimtį, kiekvieną išrinktą Ali palikuonį pripažįsta imamu, pirmųjų 3 kalifų legitimumo nekvestionuoja. Dvyliktininkai kai kada zaidizmą laiko sunizmo „penktąja mokykla“. Racionalizmą zaiditai laiko svarbesniu nei pažodinį Korano aiškinimą, istoriškai buvo gana tolerantiški šafiizmui (viena sunizmo mokyklų), išpažįstamam maždaug pusės Jemeno gyventojų.

Persų Tabaristane iki XII a. egzistavo nedidelė zaiditų valstybė. Jemeną užvaldė X a. pr. Zaiditų imamai daugelį amžių buvo dvasiniai didžiumos jemeniečių vadovai, be to, Šiaurės Jemene 1917–1962 m. jiems taip pat priklausė politinė valdžia.

 Išnašos 

 Šaltiniai 

 * 

Kategorija:Šiizmas