Mauritanijos geležinkelis

Mauritanijos geležinkelis – krovininis geležinkelis tarp Mauritanijos Zuerato ir Nuadibu miestų. 704 km ilgio, vieno kelio, skirtas geležies rūdos transportavimui. Jungia Zuerato centrą ir Nuadibu uostą. Geležinkelio statybos pradėtos 1960 m., baigtos – 1963 m. Geležinkelį eksploatuoja ir prižiūri valstybės įmonė „Société nationale industrielle et minière“ (SNIM).

 Istorija 
Pradėjęs veikti, geležinkelis ekonomiškai pasiteisino, jo pajamos sudarė didelę Mauritanijos BVP dalį; dėl to linija 1974 m. buvo nacionalizuota. Po to, kai 1976 m. Mauritanija aneksavo pietinę Vakarų Sacharą, geležinkelį pradėjo puldinėti Polisario partizanai. Reaguojant į tai, linijos veikla buvo sustabdyta, dėl to Mauritanijos ekonomikos augimas sustojo. Dėl šios priežasties 1978 m. nuverstas Mauritanijos prezidentas Moktaras Uldas Dada, o kitais metais – Mauritanija išvedė savo karius iš Vakarų Sacharos.

Kai geležinkelis tapo saugesnis, devintojo dešimtmečio pradžioje jis suremontuotas, ir juo vėl pradėjo riedėti traukiniai.

Šios linijos traukinių sąstatas būna iki 3 kilometrų ilgio, todėl jie yra vieni ilgiausių ir sunkiausių pasaulyje. Sąstatą sudaro 2 dyzeliniai-elektriniai EMD lokomotyvai, 200–210 vagonų, kurių kiekvienas gabena iki 84 tonų geležies rūdos, ir 2–3 tarnybiniai vagonai. Per metus vidutiniškai pervežama 16,6 mln. tonų krovinių.

Kartais šia linija vežami ir keleiviai; šias paslaugas valdo SNIM dukterinė įmonė, „Société d’Assainissement, de Travaux, de Transport et de Maintenance“. Prie krovininių traukinių kartais prikabinami keleiviniai vagonai, tačiau dažniausiai keleiviai tiesiog laisvai važiuoja rūdų gabenimo vagonuose. Tarp keleivių būna vietiniai gyventojai, prekybininkai, traukinys populiarus ir tarp turistų. Sąlygos šiems keleiviams yra labai nepalankios – dieną temperatūra viršija +40 °C, naktimis artėja prie nulio, pasitaiko, kad keleiviai žūsta iškritę iš vagono.

2014 m. Šveicarijos-JK kasybos įmonė „Glencore“ už 1 milijardą dolerių įsigijo teisę 18 metų naudotis SNIM geležinkelių ir uostų infrastruktūra, ketindama prijungti prie jos geležinkelio atšakas į naujas Askafo ir Gelb al Aūdžo geležies kasyklas. Šiuo susitarimu buvo siekiama sutaupyti, vengiant atskirų bėgių ir įrenginių tiesimo. „Glencore“ pasitraukė iš projekto vos po metų, kai geležies rūdos kaina sumažėjo beveik 40 proc.

2019 m. pradžioje geležinkeliu po dešimties metų pertraukos atnaujintas turizmas; anksčiau dalis trasos ėjo per draudžiamą Vakarų Sacharos pasienio zoną. Viena iš turistinio maršruto stotelių – geležies rūdos kasykla. Turistiniu maršrutu paprastai važiuoja lokomotyvas, vežantis du keleivinius vagonus.

 Lokomotyvai 
NumerisGamintojasSerijaKiekisGaliaGamybos metaiNuotrauka BB01-12  Brissonneau et Lotz          BB05 im Lokfriedhof F´derik im Februar 2025|100px BB201–208 EMD  GPL-15T  8 1100 kWThe Diesel Shop 100px BB209–216  EMD  GPL-15T  8  1100 kW  100px CC01–11 Alstom    11   1961–1962 100px CC12–21  Alstom   10   1965 CC 20 im Lokfriedhof F´derik im Februar 2025|100px CC101–106  EMD  SDL40-2  6  2240 kWThe Diesel Shop  1981  CC 102, 106 und 104 mit Erzzug bei der Kreuzung mit dem Le Train du desert im Bahnhof km 420 im Februar 2025|100px CC107–110  EMD SDL40-2  4 2240 kW  1988  CC111–116  EMD SDL40-2  6 2240 kW  1993  CC117–121  EMD  SDL40-2  5  2240 kW1997  100px CC122–127  EMD SD70ACS  6 2240 kW2011 100px

 Šaltiniai 

Kategorija:Afrikos geležinkeliai
Kategorija:Mauritanija