Niaho nacionalinis parkas

Niaho nacionalinis parkas () – saugoma teritorija Malaizijoje, Borneo saloje, Saravako valstijos Mirio padalinyje, 15 km nuo Pietų Kinijos jūros kranto. Įsteigtas 1974 m., nuo 2024 m. UNESCO pasaulio paveldo objektas.

Pagrindinis parko objektas – Niaho urvas. Tai svarbi archeologinė vietovė, liudijanti, kad šios vietos gyventos nuo priešistorinių laikų iki dabarties. Tai didelis urvas su penkiomis angomis. Pagrindinio, Didžiojo urvo anga apie 60 m aukščio iki 240 m pločio. Urvo vidus sausas, šviesus ir tinkamas žmonėmis gyventi (kiti urvai tamsūs, drėgni, gyvenami daugybės šikšnosparnių ir čiurlių).

Urvą 1864 m. aprašė pirmasis vakarietis, gamtininkas Alfredas Raselas Volasas. Niaho urvo svarba išaiškėjo XX a., kai jis priskirtas Saravako muziejui. 1954 m. archeologiniai tyrimai pradėti vadovaujant Tomui ir Barbarai Harisonams iš Saravako muziejaus.

Niaho urve rasti griaučiai, datuojami esant maždaug 38 000 metų amžiaus – atradimo metu tai buvo seniausi žinomi Homo sapiens palaikai, rasti Pietryčių Azijoje. Jie liudija, kad šiuolaikiniai žmonės Pietryčių Azijoje gyveno nuo ankstyviausių laikų, taip pat paremia teoriją, jog Australazija apgyvendinta sausumos keliu per Pietryčių Aziją. Manoma, jog rastas individas gyveno tuo pat laikotarpiu, kaip Homo erectus, kurio palaikai rasti Javoje, ir neandartaliečiai Europoje.

Be to, Niaho urve rasti valties formos karstai – matyt, jie liudija žmones tikėjus, kad tokiais laivais sielos iškeliauja į pomirtinį pasaulį. Ši kelionė vaizduojama olų piešiniuose. Šie radiniai leidžia susidaryti įspūdį apie ankstyvųjų žmonių tikėjimą.

 Šaltiniai 

Kategorija:Malaizijos nacionaliniai parkai
Kategorija:Urvai
Kategorija:Archeologinės vietos