Rifų kalba

Rifų kalba kitaip Rifo berberų kalba, tarifitų kalba, šiaurės šilhų kalba (Tarifiyt, Tmaziɣt, ⵜⴰⵔⵉⴼⵉⵜ, ) – semitų-chamitų kalbų šeimos, berberų kalbų grupės kalba, vartojama berberų (rifų), gyvenančių šiaurės Maroke, Rifo krašte bei vietomis aplinkinėse Alžyro teritorijose. Taip pat yra vartotojų marokiečių diasporoje Europoje (Nyderlanduose, Belgijoje ir kt.). Kalbančiųjų – apie 1,2 milijono žmonių (2024 m.). Ketvirta pagal kalbančiųjų skaičių berberų kalba (po tašelhaitų kalbos, tamazigtų kalbos ir kabilų kalbos).

Rifų kalba anksčiau laikyta tamazigtų kalbos tarme ir skirta prie šilhų kalbų. Pati turi daug tarmių:Mena Lafkioui (2007). Atlas linguistique des variétés berbères du Rif. Rüdiger Köppe Verlag.
 vakarų Rifo – Ketama, Targistas, Tagzutas;
 vidurio vakarų Rifo – Hoseima, Bni Hadifa, Imzurenas;
 vidurio Rifo – Nadoras, Midaras, Kasita;
 vidurio rytų Rifo – Arui, Driušas, Ain Zohra;
 rytų Rifo – Berkanas, Ras Kebdana.

Būdinga ilgųjų ir trumpųjų balsių sistema. Žodžių šaknyse gali būti 1, 2, 3 ar net 4 priebalsiai. Būdinga vienaskaitos ir daugiskaitos formos (dviskaita išnykusi, likę keli reliktai), gramatinė vyriškoji ir moteriškoji giminė. Turi ryškių fleksinėms analitinėms kalboms būdingų bruožų. Žodžių ir formų daryba artima arabų kalbai. Sudėtinga veiksmažodžio sistema. Skiriamos 2 nuosakos: tiesioginė ir liepiamoji. Būdinga sakinio struktūra VSO (tarinys–veiksnys–papildinys).

Rifų kalboje gausu skolinių iš arabų, ispanų, prancūzų kalbų.Kossmann, Maarten (2009). Loanwords in Tarifiyt, a Berber language of Morocco. De Gruyter Mouton.

Rifų kalba nuo XIX a. užrašoma tiek arabiškais, tiek lotyniškais rašmenimis, tiek tifinagu (pritaikytas 2003 m.). Leidžiamos knygos, laikraščiai, 1887–1890 m. parengtas Biblijos vertimas.Riffian, omniglot.com

 Šaltiniai 

Kategorija:Berberų kalbos