Labioveliariniai priebalsiai

Labioveliariniai priebalsiai, arba lūpų gomuriniai priebalsiai ( 'lūpa' +  'minkštasis gomurys') – priebalsiai, tariami atkišus į priekį ir suapvalinus lūpas, tuo pat metu liežuvio užpakalinę dalį pakeliant prie minkštojo gomurio. Taigi labioveliariniai priebalsiai pasižymi dviguba artikuliacija, pavyzdžiui, [k͡p].

Labioveliariniais taip pat vadinami labializuoti veliariniai priebalsiai, t y. sulūpinti gomuriniai, sakykime, priebalsis [kʷ] ir aproksimantas (pusbalsis) [w]. Labializuotiesiems veliariniams būdinga gomurinio priebalsio papildoma tartis, nuspalvinta į [w] panašiu lūpiniu garsu.

Labioveliariniai priebalsiai dažnai žymimi dviraidžiais junginiais. Vis dėlto katė kalboje priebalsis [k͡p] užrašomas kaip Q q, o [ɡ͡b] – kaip Ɋ, ɋ. Pasakytina, kad labioveliarinių priebalsių tarimas dažniausiai tolimas nuo tarimo dviejų raidžių, kuriomis jie žymimi.

Pasaulyje tikrieji labioveliariniai priebalsiai retoki, vartojami tik dviejuose regionuose: vakarų ir centrinėje Afrikoje viename gale ir rytų Naujojoje Gvinėjoje bei šiaurės Vanuatu kitame.Žr. 31 p.  Esama dar dviejų izoliuotų atvejų: kaip alofonai labioveliariniai priebalsiai vartojami vietnamiečių kalboje ir i kalbos adu tarmėje.

 Indoeuropiečių kalbos 
Indoeuropiečių prokalbei rekonstruojami trys labioveliariniai (t. y. labializuoti veliariniai) priebalsiai: *ku̯, *gu̯ ir aspiruotasis labioveliarinis *gu̯h (indoeuropeistikoje jie dar gali būti žymimi kaip *kʷ, *gʷ, *gʷʰ). Jų tikrasis tarimas prokalbėje nežinomas, nė viena indoeuropiečių kalba šių priebalsių neišlaikė. Labioveliariniai priebalsiai rekonstruojami dėl to, kad vienose kalbose čia turimi gomuriniai ( (skaityti guovs) 'karvė', plg.  'banda'), kitose – lūpiniai priebalsiai ( 'jautis'). Galbūt labioveliariniai priebalsiai kilo iš senesniu laikotarpiu indoeuropiečių prokabėje buvusios gomurinių priebalsių *k, *g(ʰ) ir lūpinio pusbalsio *ṷ (dar žymimo kaip *w) sandūros. Lotynų kalboje labioveliariniai priebalsiai dažniausiai ir atliepiami gomurinio ir lūpinio priebalsio junginiais, pavyzdžiui, quae 'kuri' (qu tariama kv iš ide. *ku̯).

Sateminėse kalbose, tad ir baltų bei slavų, labioveliariniai priebalsiai ilgainiui sutapo su paprastaisiais k(ʰ), g(ʰ). Kentuminėse kalbose šie priebalsiai su paprastaisiais nesutapo, tačiau nemenkai pakito.

Kai kuriose dabartinėse indoeuropiečių kalbose vartojamas labioveliarinis pusbalsis [w], pavyzdžiui,  'ragana'.

 Indoeuropiečių fonetiniai atitikmenys 
Ide.*kʷ*gʷ*gʷʰKeltų k.kw, pbgwItalikų k.kw, pgw, v, bf, vSenoji venetų k.kw?Graikų k.p, t, kb, d, gph, kh, thFrygų k.kgGermanų k.hwkwgw ~ wAnatolų k.kw, kkwgw, kwTocharų k.k, kwAlbanų k.k, c, sg, ɟ, zTrakų k.k, khg, kgArmėnų k.khkSlavų k.kgBaltų k.Indų k.k, cg, jgh, hIranėnų k.k, ć g, jNuristaniečių k.

 Afrikos, Azijos ir Papua Naujosios Gvinėjos kalbos 
Be kitų, Afrikos, Azijos (vietnamiečių) ir Papua Naujosios Gvinėjos (nenų) kalbose vartojami šie labioveliariniai priebalsiai:
 TFA Aprašas Pavyzdys Kalba Rašyba TFA Reikšmė  duslusis labioveliarinis sprogstamasis logbų ò-kpàyɔ̀  Dievas  skardusis labioveliarinis sprogstamasis evių Ewegbe  evių kalbaɠ̊͜ɓ̥duslusis labioveliarinis implozinisvidurinė igbųkpọ́šauktiskardusis labioveliarinis implozinislesių į  labioveliarinis nosinis vietnamiečių cung  dalis, sektorius  prenazalizuotas skardusis labioveliarinis sprogstamasis nenųŽr. 332 p. . dénḡ  senovinis bambuko vamzdis arba talpykla

 Išnašos 

Kategorija:Fonologija
Kategorija:Indoeuropiečių kalbos