Vidurio Vakarai (Vakarų Australija)

Vidurio Vakarai () – vienas iš devynių Vakarų Australijos statistinių ekonominių regionų, esantis valstijos centrinėje dalyje. Plotas 285 497 km². Į regiono sudėtį įeina šešiolika savivaldybių, kuriose gyvena 54 448 gyventojai (2021 m. gyventojų surašymo duomenys). Regiono centras ir didžiausias miestas – Džeraldtonas.

Vyrauja lygumų ir žemų kalnagūbrių kraštovaizdis su viržynais, krūmynais ir retmiškiais. Klimatas pakrantėje subtropinis mediteraninis, toliau nuo kranto – karštas pusiau aridinis ir aridinis.

Svarbiausia ūkio šaka – gavybos pramonė: aukso, geležies rūdos, spalvotųjų metalų rūdų ir kitų naudingųjų iškasenų kasyba, gamtinių dujų gavyba. Tradiciškai užsiimama ir žemės ūkiu: pietvakariuose, kur palankesnis klimatas – javų auginimu, kitur, kur yra ganykloms tinkamų žemių – gyvulininkyste. Dauguma gavybos pramonės ir žemės ūkio produkcijos skirta eksportui; eksportuojama daugiausia per Džeraldtono uostą. Merčisono savivaldybėje, apie 300 km į šiaurės rytus nuo Džeraldtono, veikia Merčisono radioastronomijos observatorija.Mid West region, Infrastructure Western Australia. Nuoroda tikrinta 2024-03-03.

Regiono pakrantė europiečių pradėta tirti XVII a. pradžioje, vidiniai rajonai – XIX a. pirmoje pusėje. Europiečių kilmės gyventojai į regioną ėmė keltis nuo XIX a. vidurio, radus švino rūdos ir ganykloms tinkamų žemių. Regiono vakarinė dalis anksčiau vadinta Merčisonu (The Murchison).

 Istorija 
Iki europiečių atvykimo dabartinio regiono teritorijoje daugelį tūkstančių metų gyveno Australijos aborigenai. Nuo XVII a. pradžios Australijos vakarinėje pakrantėje pradėjo lankytis į Bataviją vykstantys olandų laivai. 1619 m. olandų jūrininkas Frederikas de Hautmanas (Frederick de Houtman) vos išvengęs katastrofos praplaukė šalia rifų, vėliau pavadintų jo garbei Hautmano rifais. 1629 m. į rifus rėžesi Olandų Ost Indijos bendrovės laivas Batavia. 1697 m. Gelvinko sąsiauriu praplaukė ir netoli dabartinio Kalbario išsilaipino olandų kapitono Vilemo de Vlaminko (Willem de Vlamingh) vadovaujama ekspedicija.Following the Dutch VOC Seafarers, Dutch Australian Cultural Centre, 2021-08-24. Nuoroda tikrinta 2024-02-03. 1712 m. netoli Kalbario sudužo Olandų Ost Indijos bendrovės laivas Zuytdorp.The wreck of the Zuytdorp, 1712, Western Australian Museum, 2014-07-31. Nuoroda tikrinta 2024-02-03. 1801 m. regiono pakrantę kartografavo prancūzų keliautojas Nikola Bodenas (Nicolas Baudin).Baudin Expedition, Monument Australia. Nuoroda tikrinta 2024-02-03. 

Regionu labiau pradėta domėtis po to, kai 1839 m. kapitonas Džordžas Grėjus (George Grey) atrado Merčisono upę. 1840 m. pasiųstos ekspedicijos ištirti krašto tinkamumą kolonizacijai. Ištirta pakrantė, rasta uostui tinkama Čempiono įlanka.Expedition to the Northward, The Perth Gazette and Western Australian Journal, 1840-02-08. Iš „Trove“ projekto“. Nuoroda tikrinta 2024-02-04.John Lort Stokes, Chapter 5: Victoria River to Swan River, Discoveries in Australia, t. 2. Londonas, 1846. Nuoroda tikrinta 2024-02-04. 1846 ir 1848 m. australų keliautojas Ogastas Gregoris (Augustus Gregory) tyrinėjo vidinius rajonus, rado akmens anglies ir švino telkinių bei avių ganykloms tinkamos žemės.D. B. Waterson, Sir Augustus Charles Gregory (1819–1905), Australian Dictionary of Biography, t. 4, 1972. Nuoroda tikrinta 2024-02-04.

Regioną pamažu pradėta apgyvendinti. 1849 m. Merčisono slėnyje įsteigta švino rūdos kasykla, rūdai išvežti Čempiono įlankoje įrengtas uostas,Geraldine Lead Mine Site, Heritage Council, Government of Western Australia. Nuoroda tikrinta 2024-02-04. prie kurio 1850 m. pradėjo kurtis Džeraldtonas. Tuo metu į regioną pradėjo keltis ir gyvulių augintojai. Kraštui giliau žemyne ištirti surengtos dar dvi ekspedicijos: Roberto Ostino (Robert Austin) ekspedicija 1854 m. ištyrė Maunt Magneto apylinkes, o Fransio Gregorio (Francis Gregory) – Merčisono upės aukštupį. 1874 m. nutiesta pirmoji telegrafo linija, 1879 m. pabaigtas pirmasis geležinkelis – iš Džeraldtono į Nortamptoną. XIX a. dešimtojo dešimtmečio pradžioje regiono rytuose rasta aukso, atvyko tūkstančiai aukso ieškotojų.J. S. Battye, Western Australia: a history from its discovery to the inauguration of the Commonwealth. Oxford, The Clarendon Press, 1924. Nuoroda tikrinta 2024-02-04. Per aukso karštligę įkurtos Kju, Mikataros, Maunt Magneto, Sandstono gyvenvietės.Julia d‘Orazio, The Real Golden Outback , Caravan World, 2021-06-03. Nuoroda tikrinta 2024-02-04.

Antrojo pasaulinio karo metu Džeraldtone veikė Jungtinių Amerikos Valstijų karinė oro bazė.Geraldton, Visuotinė lietuvių enciklopedija, 2022-12-28. Nuoroda tikrinta 2024-03-05.

 Gamta 
Regionas yra Vakarų Australijos vakarinėje dalyje, į pietus nuo Ožiaragio atogrąžos. Šiaurės vakaruose ribojasi su Gaskoinu, šiaurėje – su Pilbara, rytuose – su Goldfildsu-Esperansu, pietuose – su Vitbeltu. Vakaruose prieina prie Indijos vandenyno; Gelvinko sąsiauris skiria regiono pakrantę nuo Hautmano Rifų salyno. Kranto linija 340 km ilgio,Our Region , Mid West Development Commission. Nuoroda tikrinta 2024-02-08. mažai vingiuota, yra nedidelių įlankų, kyšulių. Pakrantėse smėlėti paplūdimiai, yra kopų, uolų.Coastal & Marine – Background Information, NARvis. Nuoroda tikrinta 2024-02-05. Į šiaurę nuo Merčisono žiočių krantai statūs (Zaitdorpo klifai).Zuytdorp Cliffs, Tourism Western Australia. Nuoroda tikrinta 2024-02-05.

Paviršius tolyn nuo pakrantės laipsniškai aukštėja ir pačioje regiono šiaurėje siekia apytikriai 1000 m virš jūros lygio. Vakaruose vyrauja smėlingos ir aliuvinės lygumos, žemi kalnagūbriai, viduriniuose rajonuose ir rytuose – tarp deliuvinių ir aliuvinių lygumų įsiterpusios žemos kalvos ir stalkalniai, šiaurėje – žemi, raukšlėti kalnagūbriai (Robinsono, Koljerio, Didingasis) ir platūs, lygūs slėniai.Yalgoo bioregion, DCCEEW. Nuoroda tikrinta 2024-02-08.Gascoyne bioregion, DCCEEW. Nuoroda tikrinta 2024-02-08.Murchison bioregion, DCCEEW. Nuoroda tikrinta 2024-02-08. Prie Narjerio kalno (Mount Narryer) ir Džeko kalvų (Jack Hills) aptiktos vienos seniausių pasaulio uolienų; jų spėjamas amžius – daugiau kaip 4 mlrd. metų.

Upės išdžiūstančios, teka tik drėgnuoju sezonu. Didžiausia – Merčisonas, su intakais Hopu, Roderiku ir Sanfordu. Šiaurėje teka Ašbertono ir Gaskoino aukštupiai, vakaruose į Indijos vandenyną įteka Grinou ir Ervinas. Daug druskingų ežerų: Barlio, Muro, Ostino, Mongerio, Nundžio, Anino ir kitų.

Pakrantėje klimatas subtropinis mediteraninis, toliau nuo vandenyno – karštas pusiau aridinis, vidurinėje dalyje, rytuose ir šiaurėje – karštas aridinis. Vasaros karštos, žiemos šiltos. Karščiausi mėnesiai – sausis ir vasaris, vėsiausi – birželis ir liepa. Pakrantėje vidutinė oro temperatūra vasarą svyruoja nuo 16º C naktį iki 32º C dieną, žiemą – nuo 9º C iki 20º C (Džeraldtono duomenys),Geraldton Airport Comparison, Climate statistics for Australian locations, Bureau of Meteorology. Nuoroda tikrinta 2024-02-10. žemyno gilumoje – nuo 22º C iki 38º C vasarą ir nuo 8º C iki 19º C žiemą (Mikataros duomenys).Meekatharra Airport, Climate statistics for Australian locations, Bureau of Meteorology. Nuoroda tikrinta 2024-02-10. Kritulių vidutiniškai iškrinta nuo 225 iki 440 mm per metus regiono vakaruose ir mažiau kaip 175 mm rytuose, daugiausia žiemą (šiauriniuose rajonuose – vasarą). Sausasis sezonas vasarą didesnėje regiono dalyje trunka nuo 4 iki 6 mėnesių.Murchison, Rangelands NRM, 2018 m. Suarchyvuota 2023-02-23. Nuoroda tikrinta 2024-02-08.Gascoyne, Rangelands NRM, 2018 m. Suarchyvuota 2023-03-09. Nuoroda tikrinta 2024-02-08.

Pakrančių lygumoms būdingi protėjinių augalų viržynai ir akacijų brūzgynai, upių slėniuose pasitaiko nemaži eukaliptų ir akacijų retmiškių masyvai.Geraldton Sandplains, Department of Biodiversity, Conservation and Attractions, Government of Western Australia. Nuoroda tikrinta 2024-02-12. Giliau žemyne vyrauja akacijų krūmynai ir žemi retmiškiai, vietomis – kupstais augantys spinifeksai, balandūnių krūmai, druskinguose dirvožemiuose – žemaūgių sukulentų krūmynai, paežerėse – miulenbekijų (Muehlenbaeckia cunninghamii) sąžalynai ir žemaūgių eukaliptų retmiškiai,
kalnagūbriuose – Eremophila (bervidinių šeimos gentis) krūmai.

Regiono gamta saugoma Kalbario, Koljerio Kalnagūbrio, Aleksandro Morisono, Lesiuero ir Hautmano Rifų nacionaliniuose parkuose bei rezervatuose. 

 Gyventojai 
2021 m. gyventojų surašymo duomenimis, šešiolikoje Vidurio Vakarų regiono savivaldybių buvo 54 448 gyventojai. Apie ketvirtadalį nurodė gimę už Australijos ribų, apie 10 % buvo aborigenų kilmės. Vidutinis amžius 43 metai (Mikataros grafystėje – 34, Nortamptono – 54 metai). 

Daugiausia gyventojų (apie 95 %) susitelkę regiono pietvakariuose. Didžiausios gyvenvietės – Džeraldtonas (32 717 gyv. 2021 m.),Geraldton, 2021 Census All persons QuickStats, Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2024-03-14. Port Denisonas–Dongara (2841 gyv.),Port Denison – Dongara, 2021 Census All persons QuickStats, Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2024-03-14. Dramond Kovas (2219 gyv.),Drummond Cove, 2021 Census All persons QuickStats, Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2024-03-14. Kalbaris (1270 gyv.),Kalbarri, 2021 Census All persons QuickStats, Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2024-03-14. Nortamptonas (821 gyv.),Northampton (L), 2021 Census All persons QuickStats, Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2024-03-14. Mikatara (675 gyventojai),Meekatharra (L), 2021 Census All persons QuickStats, Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2024-03-14. Maunt Magnetas (576 gyv.) Mount Magnet (L), 2021 Census All persons QuickStats, Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2023-04-14. ir Keip Bernis (538 gyv.).Cape Burney (L), 2021 Census All persons QuickStats, Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2023-04-14.

 Ekonomika 
2021–2022 finansiniais metais regione sukurta 7,9 mlrd. Australijos dolerių vertės bendrojo vidaus produkto.Western Australia Economic Profile – June 2023, Government of Western Australia, Department of Jobs, Tourism, Science and Innovation. Pagrindinės ūkio šakos – gavybos pramonė, žemės ūkis, turizmas ir žvejyba.Economy, Jobs and Business Insights. Industries. Mid West Region, REMPLAN. Nuoroda tikrinta 2024-02-13.

Gavybos pramonė sukuria beveik pusę regiono metinės produkcijos vertės. Kasama auksas (daugiausia Maunt Magneto, Kju ir Pik Hilio apylinkėse), geležies rūda (prie Kju), magnezitas (prie Perendžorio), vario, cinko, švino rūda, talkas, granatai; išgaunama nafta ir gamtinės dujos (prie Dongaros). Yra išžvalgytų mangano, vanadžio, titano, volframo telkinių. Prie Džeraldtono veikia mineralų sodrinimo gamykla.Major Resource Projects, CME, 2021 m. kovas. Suarchyvuota 2023-10-26. Nuoroda tikrinta 2024-02-13.

Apdirbamoji pramonė daugiausia skirta žemės ūkio, gavybos pramonės ir žvejybos poreikiams patenkinti.

Intensyvus žemės ūkis plėtojamas daugiausia regiono pietvakariuose – Batavijos Kranto ir Šiaurės Midlandso paregioniuose. Ariama žemė užima apie pusę šių paregionių teritorijos. Auginami kviečiai (79 % visų javų), lubinai (8 %), rapsai (7 %), miežiai (5 %), avižos, ankštiniai augalai, daržovės (daugiausia agurkai), vaisiai, riešutai, vynuogės, gėlės, veisiamos avys, galvijai, kiaulės, ožkos. 83 % žemės ūkio pajamų duoda javai, 6 % – mėsa, 5 % kita gyvulininkystės produkcija, 4 % daržovės. Vidutinis ūkio dydis – 3599 ha (2019 m.), daugiau kaip trečdalis ūkių didesni už 4000 ha.Mid West , Western Australian broadcare agriculture. Department of Primary Industries and Regional Development, Government of Western Australia, 2021 m. spalis. Nuoroda tikrinta 2024-02-16.

Pakrantėje žvejojami langustai ir žuvys, akvakultūros ūkiuose (daugiausia Hautmano Rifuose) auginamos kaliforninės seriolės, perluotės ir valgomosios austrės, valgomieji moliuskai, jūržolės, koralai.

Regioną per metus aplanko vidutiniškai 600–700 tūkst. turistų, daugiausia vietinių. Iki COVID-19 pandemijos į regioną atvykdavo iki 73 tūkst. užsienio turistų.The Mid West Region Overnight Visitor Factsheet 2021, Tourism WA Insights and Planning, 2022 m. liepa. Nuoroda tikrinta 2024-03-02. Lankomas Džeraldtonas ir jo apylinkės (jūrų muziejus, kolonijinės architektūros paveldas), Kalbario nacionalinis parkas, Zaitdorpo klifai, Hato lagūna („Rožinis ežeras“), Hautmano Rifų salynas (laukinė gamta, su laivų avarijomis susijusios vietos, nardymas, žūklė), žydinčių laukinių gėlių laukai, paplūdimiai.Places to Visit. Ningaloo Reef and the Coral Coast, Tourism Western Australia. Nuoroda tikrinta 2024-03-03. Turizmo sferoje dirba 5,5 % regiono dirbančiųjų.Economy, Jobs and Business Insights. Tourism. Mid West Region, REMPLAN. Nuoroda tikrinta 2024-03-03.

 Transportas 
Regioną per Maunt Magnetą ir Mikatarą kerta Didysis Šiaurės plentas (Great Northern Highway), jungiantis Pertą su Vindamu. Džeraldtoną su Pertu jungia Brando plentas (Brand Highway), su Port Hedlandu – Šiaurės Vakarų Pakrantės plentas (North West Coastal Highway), Mikatarą su Kalgurliu – Goldfildso plentas (Goldfields Highway). Pagrindinis automobilių kelias rytų–vakarų kryptimi jungia Džeraldtoną su Lensteriu per Maunt Magnetą.

Geležinkeliai naudojami tik krovinių transportui, daugiausia skirti grūdų ir rūdų išvežimui į Džeraldtono uostą. Veikia dvi pagrindinės linijos – iš Džeraldtono į Pertą ir iš Džeraldtono į Perendžorį.Barbara Thomson, Freight and Supply Chain Inquiry, RDA Mid West Gascoine, 2017-07-28. Nuoroda tikrinta 2024-03-03. Iki 1975 m. kartą per savaitę iš Džeraldtono į Pertą kursuodavo keleivinis traukinys „The Midlander“. Andrew May, Bill Gray. A History of WAGR Passenger Carriages. Midland, WA: Bill Gray, 2006. p. 260. ISBN 0646459023.

Džeraldtone veikia jūrų uostas. Išvežami grūdai, rūdos ir gyvuliai, įvežamos mineralinės trąšos, mineralinis smėlis, kuras, generaliniai kroviniai, aptarnaujami kruiziniai, naftos gavybos, žvejybos ir kiti laivai.Geraldton Port's greatest strength is its diversity, Mid West Ports Authority. Nuoroda tikrinta 2024-03-03. Port Denisone yra žvejybos uostas, kuriame bazuojasi vienas didžiausių valstijoje langustų žvejybos laivynų.Port Denison Boat Harbour, Government of Western Australia, Department of Transport. Nuoroda tikrinta 2024-03-03.

Veikia trys reguliarius skrydžius aptarnaujantys oro uostai: Džeraldtonas (skrydžiai į Pertą ir Karatą, 2023 m. duomenys), Maunt Magnetas (į Pertą ir Mikatarą) ir Mikatara (į Maunt Magnetą ir Vilūną).Regional Air Services, Department of Transport, Government of Western Australia, 2022-02-11. Nuoroda tikrinta 2024-03-03.

 Administracinis suskirstymas 
Į regiono sudėtį įeina 16 savivaldybių (Local Government Area), kurios sugrupuotos į tris paregionius: Batavijos Kranto, Merčisono ir Šiaurės Midlandso. Iki 2021 m. regionui priklausė ir Vilūnos savivaldybė (Shire of Wiluna), vėliau prijungta prie Goldfildso-Esperanso regiono.Wiluna officially joins Goldfields-Esperance region. Government of Western Australia, Media Statements, 2021-06-01. Suarchyvuota 2023-03-15. Nuoroda tikrinta 2024-03-08.

Batavijos Kranto paregioniui priskiriamos Čapmano Slėnio (Shire of Chapman Valley), Didžiojo Džeraldtono (City of Greater Geraldton), Ervino (Shire of Irwin) ir Nortamptono (Shire of Northampton) savivaldybės.

Merčisonui priskiriamos Jalgu (Shire of Yalgoo), Kju (Shire of Cue), Maunt Magneto (Shire of Mount Magnet), Merčisono (Shire of Murchison), Mikataros (Shire of Meekatharra) ir Sandstono (Shire of Sandstone) savivaldybės.

Šiaurės Midlandsui priskiriamos Karnamos (Shire of Carnamah), Kurou (Shire of Coorow), Minenju (Shire of Mingenew), Moravos (Shire of Morawa), Perendžorio (Shire of Perenjori) ir Tri Springso (Shire of Three Springs) savivaldybės. 

 Šaltiniai 

Kategorija:Vakarų Australijos regionai