Hjuono pusiasalis

Hjuono pusiasalis () – pusiasalis šiaurės rytų Papua Naujojoje Gvinėjoje, išsikišantis į Ramųjį vandenyną. Plotis iki 89 km. Iš šiaurės riboja Vitiazio sąsiauris (Bismarko jūra), iš rytų – Saliamono jūra, iš pietų – Hjuono įlanka, iš vakarų – Markamo upė.

Paviršius kalnuotas, iškyla virš 4000 m aukščio (driekiasi Saruvagedo ir Raulinsono kalnagūbriai bei Kromvelio kalnai). Gausu kritulių (4600–4800 mm per metus). Veši Hjuono pusiasalio kalnų drėgnieji atogrąžų miškai. Daug retų, endeminių rūšių.„Huon Peninsula montane rain forests“. Terrestrial Ecoregions. World Wildlife Fund.

Pusiasalis patenka į Papua Naujosios Gvinėjos Morobės provinciją. Pagrindiniai miestai – Laė, Finšhafenas, Vasu.

Bobongaros apylinkėse rasta apie 40 tūkst. metų senumo žmonių įrankių ir stovyklaviečių (viena seniausių gyvenamų vietų Okeanijoje). 1884 m. vokiečiai Huono pusiasalyje įkūrė savo pirmąją koloniją – Finšhafeną. Iš jo pradėta Vokietijos Naujosios Gvinėjos kolonizacija. 1942–1943 m. pusiasalis buvo užkariautas japonų.

Pusiasalis pavadintas prancūzų keliautojo Žano-Mišelio Juono de Kermadeko (Jean-Michel Huon de Kermadec) garbei.

 Šaltiniai 

Kategorija:Okeanijos pusiasaliai
Kategorija:Papua Naujosios Gvinėjos geografija