Senieji Vilniaus vyskupų rūmai

Senieji Vilniaus vyskupų rūmai – buvęs pastatas Vilniuje, Žemutinės pilies teritorijoje. Stovėjo prie pilies pietvakarių kampo gynybinio mūro,Lietuvos TSR Mokslų akademija, Istorijos institutas. „Lietuvos pilys”. Vilnius: „Mintis”, 1971 m. keliolika metrų į pietus nuo Katedros varpinės, dabartinės Katedros aikštės vakarinėje dalyje. Rūmus mena aikštės grindinyje rausvo atspalvio granito juostomis pažymėti jų kontūrai.Darius Pocevičius. „100 istorinių Vilniaus reliktų”. Vilnius: „Kitos knygos”, 2016, p. 20. ISBN 978-609-427-207-3

Po žeme išlikę rūmų pamatų ir pirmo aukšto sienų fragmentai – nacionalinės reikšmės kultūros paminklas, Arkikatedros bazilikos, Žemutinės ir Aukštutinės pilių pastatų, jų liekanų ir kitų statinių komplekso dalis.

 Istorija 
Dailės istoriko Vlado Drėmos nuomone, XIV a. pabaigoje rūmai buvo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo ir jo sūnaus Jogailos rezidencija. Po Lietuvos krikšto,1387 m., Jogaila mūrinius rūmus ir dar keturis medinius namus padovanojo Vilniaus vyskupui Andriui. Nuo to laiko iki 1534 m. pastate buvo įsikūrę Vilniaus vyskupai. Po 1530 m. gaisro vyskupas Jonas Žygimantaitis rūmus restauravo, tačiau jo įpėdinis Povilas Alšėniškis savo rezidenciją perkėlė į buvusius Trakų vaivados Stanislovo Goštauto rūmus (dabartinė Prezidentūra), o senajame pastate nuo 1536 m. apgyvendinti pilies sargybos kareiviai.Napoleonas Kitkauskas. „Vilniaus pilys. Statyba ir architektūra”. Vilnius: „Mokslas”, 1989 m., p. 26. XVI a. Vilniaus planuose (Civitates orbis terrarum) pastatas vadinamas sargybinių (drabantų) namais ().

XVII a. viduryje per karą pastatas apgriautas. XVIII a. pradžioje priklausė katedros kapitulai, kuri 1707–1726 m. rūmus restauravo ir pritaikė savo reikalams – juose apgyvendinti neįgalūs senyvo amžiaus kunigai, rūmai vadinti Invalidų kolegija (Collegium dioecesanum Invalidorum). 1765 m. kapitula pradėjo trečio aukšto statybas, tačiau dėl lėšų stokos darbai užsitęsė. 1790 m. pastatas vėl atiteko vyskupui. Juose įsikūrė konsistorijos teismas, o trečiojo aukšto kambariai buvo nuomojami. Čia pas draugus studentus lankydavosi ir būsimasis poetas Adomas Mickevičius.Napoleonas Kitkauskas. „Vilniaus pilys. Statyba ir architektūra”. Vilnius: „Mokslas”, 1989 m., p. 37.

Kilus 1831 m. sukilimui, Rusijos caro nurodymu Vilniaus pilių teritorijoje įrengta tvirtovė. Aplink tvirtovę esantys pastatai, įrengiant esplanadą, nugriauti. 1832 m. nugriauti ir Vyskupų rūmai.Senieji Vilniaus vyskupų rūmai, Vilniaus pilių valstybinio kultūrinio rezervato direkcija, Made in Vilnius, 2021-03-02. Nuoroda tikrinta 2024-06-15.

 Architektūra 
Iki rekonstrukcijos XVIII a. rūmai buvo dviejų aukštų, stačiakampio formos, kampuose turėjo po apvalų bokštą su suktiniais laiptais viduje. Ilgojoje šoninėje sienoje buvo keturios sąramos, pastogėje užsibaigiančios skliaustomis pusapskritėmis arkomis, su poriniais langais antrame aukšte. Pastato vidinė erdvė buvo padalinta į dvi dalis: platų koridorių vienoje pusėje ir sales bei kambarius kitoje.Senieji vyskupų rūmai, Vilnius 2009. Nuoroda tikrinta 2024-06-16.

Archeologinių tyrimų duomenimis, rūmai buvo 58 m ilgio ir 11 m pločio, turėjo du bokštelius vakariniame gale, iš katedros pusės buvo įrengtos dvejos durys.

 Šaltiniai 

Kategorija:Vilniaus pastatai
Kategorija:Vilniaus paveldas