Šėtonas

Šėtonas ( 'priešininkas, kaltintojas', , ) – piktoji dvasia abraominėse religijose. Tai bloga, aukščiausioji asmeninė, dvasinė būtybė, tikrinanti žmonių tikėjimą. Prasižengęs angelas. Su Šėtonu dažnai siejamas Liuciferis, Belzebubas,van der Toorn, Karel; Becking, Bob; Willem, Pieter (1999), Dictionary of Deities and Demons in the Bible, Grand Rapids, Michigan: William B. Eerdman’s Publishing Company, ISBN 0-8028-2491-9 Velnias bei Iblis.

 Šėtonas Biblijoje 

 Šėtonas Senajame Testamente 
Senajame Testamente žodis „Šėtonas“ aptinkamas apie 30 kartų. Senajame Testamente šiuo vardu neretai vadinami žmonės, o jo reikšmė yra „gundytojas“ (1 Met 21, 1), „nuodėmės, mirties nešėjas“ (Išm 2, 24), „Dievo ir išganymo priešininkas, žmonių kaltintojas“ (Job 1, 6–2, 10). Šiais atvejais žodis neturi nieko bendra su antgamiška būtybe, o išimtis būtų Kronikų knygos.Kronikų knygos, 21:1: „Šėtonas pakilo prieš Izraelį ir pakurstė Dovydą suskaičiuoti Izraelio žmones.“ Zacharijo knygoje Šėtonas yra vaizduojamas kaip angelas.Zch 3:1: „Tuomet jis parodė man vyriausiąjį kunigą Jozuę, stovintį priešais VIEŠPATIES angelą, ir Šėtoną, atsistojusį dešinėje jo apkaltinti.“

 Šėtonas Naujajame Testamente 
Naujajame Testamente susiformavo naujas Šėtono įvaizdis. Jis yra vaizduojamas kaip turintis valią ir protą pagrindinis Dievo ir žmonių priešas. Naujajame Testamente šėtonas yra tamsos karalystės valdovas, jo karalystė yra apėmusi visą pasaulį. Vadinamas Belzebubu, Liuciferiu bei senąja gyvate (Apr 12, 9), šio pasaulio kunigaikščiu (Jn 12, 31), dabarties amžiaus dievu (2 Kor 4, 4), melagiu ir žmogžudžiu (Jn 8,44), išganymo priešu (1 Jn 3, 8).

 Šaltiniai 

Kategorija:Demonai
Kategorija:Judaizmas

Kategorija:Senojo Testamento veikėjai
Kategorija:Krikščionybės mitologija