Kišiniovo pogromas

Kišiniovo pogromas – prieš žydus nukreiptos riaušės, įvykusios 1903 m. balandžio 19 d.–21 d. Kišiniove, tuometinėje Rusijos imperijoje. Antrasis pogromas mieste kilo 1905 m. spalį. Per 1903 m. pogromą, prasidėjusį Velykų dieną, žuvo 49 žydai, 92 buvo sunkiai sužeisti, išprievartautos kelios žydų moterys, daugiau kaip 500 buvo lengvai sužeisti, apgadinta 1 500 namų. Amerikos žydai ėmė organizuoti plataus masto finansinę pagalbą ir padėjo emigruoti. Šis incidentas atkreipė viso pasaulio dėmesį į žydų persekiojimą Rusijoje ir paskatino Teodorą Herclį pasiūlyti Ugandos programą kaip laikiną prieglobstį žydams.Birnbaum, Erwin. In the Shadow of the Struggle. Accessed 2022-01-27.

 Istorija 
miniatiūra|Penkios aukos

Populiariausiame Kišiniovo laikraštyje, rusų kalba leidžiamame antisemitiniame dienraštyje „Бессарабец“, kurį leido Pavelas Kruševanas, nuolat buvo spausdinami straipsniai su tokiomis antraštėmis kaip „Mirtis žydams!“ ir „Kryžiaus žygis prieš nekenčiamą rasę!“. Kai Dubesario mieste, maždaug už 40 km į šiaurę nuo Kišiniovo, buvo rastas nužudytas ukrainiečių berniukas Michailas Rybačenka, o mergaitė, kuri nusižudė apsinuodijusi, buvo pripažinta mirusia žydų ligoninėje, laikraštis „Бессарабец“ apkaltino žydų bendruomenę nužudžius abu vaikus tam, kad panaudotų jų kraują ruošiant macus Pesachui. Panašų šmeižtą paskelbė ir kitas laikraštis „Свет“. Šie kaltinimai išprovokavo pogromą.

Per dvi riaušių dienas žuvo 47 (kai kuriais duomenimis, 49) žydai, 92 buvo sunkiai sužeisti, 500 – lengvai sužeisti, sugriauta 700 namų ir apiplėšta 600 parduotuvių.The Kishinev Pogrom of 1903; with online resources archived from www.shtetlinks.jewishgen.org; archive accessed 2022-01-27 „The Times“ paskelbė suklastotą vidaus reikalų ministro Viačeslavo fon Plehvės depešą Besarabijos gubernatoriui, kurioje neva duodamas įsakymas nestabdyti riaušininkų.Klier, John (2010-10-11). "Pogroms". YIVO Encyclopedia of Jews in Eastern Europe. yivoencyclopedia.org. Nuoroda tikrinta 2018-04-17. Yra įrodymų, kad priešingai nei atsakingesnės Dubesario valdžios institucijos, kurios ėmėsi veiksmų, kad užkirstų kelią pogromui, Kišiniovo pareigūnai veikė aplaidžiai, nekreipdami dėmesio į artėjantį pogromą.

miniatiūra|Sugadintų Toros ritinių laidojimas po Kišiniovo pogromo
Balandžio 28 d. laikraštis „The New York Times“ perspausdino iš Rusijos slapta atgabentą „Yiddish Daily News“ pranešimą:

1903 m. Kišiniovo pogromas patraukė tarptautinės visuomenės dėmesį ir buvo paminėtas Ruzvelto Monro doktrinos papildyme kaip žmogaus teisių pažeidimo pavyzdys, pateisinantis Jungtinių Valstijų politiką Lotynų Amerikoje.

 Rusijos atsakas 
1903 m. gegužės 18 d. interviu Rusijos ambasadorius Jungtinėse Valstijose grafas Arthur Cassini 1903 m. pogromą apibūdino kaip sunkiai finansiškai besiverčiančių valstiečių reakciją į žydų kreditorius:

 Pasekmės 
dešinėje|miniatiūra|200x200px|Kišiniove pastatytas paminklas pogromo aukoms atminti
Dėl dalyvavimo pogrome du vyrai buvo nuteisti kalėti atitinkamai septynerius ir penkerius metus, o dar dvidešimt du – vienerius arba dvejus metus.

Šis pogromas padėjo įtikinti dešimtis tūkstančių Rusijos žydų išvykti į Vakarus arba Palestiną.

Šiuolaikiniame Kišiniove yra paminklas 1903 m. pogromui atminti.

 Išnašos 

Kategorija:Moldavijos istorija
Kategorija:Rusijos istorija
Kategorija:Pogromai
Kategorija:Kišiniovas