Raigetas

Raigetas () – miestas Sario grafystėje, Anglijoje, maždaug 31 km į pietus nuo Londono centro. 1086 m. „Paskutiniojo teismo knygoje“ gyvenvietė minima kaip Cherchefelle, o dabartinis pavadinimas pirmą kartą užfiksuotas 1190-aisiais. Ankstyviausi archeologiniai žmonių veiklos įrodymai siekia paleolitą ir neolitą, o romėnų laikotarpiu į šiaurės rytus nuo dabartinio miesto centro buvo gaminamos plytelės.

XI a. pabaigoje arba XII a. pradžioje Raigete buvo pastatyta pilis. Iš pradžių ji buvo medinė, tačiau maždaug po šimtmečio kurtinos buvo perstatytos iš akmens. XIII a. pirmoje pusėje į pietus nuo dabartinio miesto centro įkurtas augustinų vienuolynas. Reformacijos laikotarpiu jis buvo uždarytas ir vėliau paverstas anglų diplomato Viljamo Hovardo privačia rezidencija. Maždaug tuo pačiu metu pilis buvo apleista ir ilgainiui sunyko.

Viduramžiais ir ankstyvaisiais naujaisiais laikais Raigetas buvo daugiausia žemės ūkio gyvenvietė. Savaitinis turgus čia pradėtas rengti ne vėliau kaip 1279 m. ir gyvavo iki pat 1895 m. Pagrindinės auginamos kultūros buvo avižos, apyniai ir linai, tačiau nėra duomenų, kad šioje vietovėje būtų auginti rugiai. XVIII a. miesto ekonomika smuko – naujų kelių tiesimas sudarė sąlygas įsigyti pigesnių prekių iš kitų regionų, o tai pakenkė vietos gamintojams. XIX a. viduryje pradėjus tiesti geležinkelį, Raigetas ėmė sparčiai plėstis, o 1921 m., pardavus didžiąją dalį vienuolyno valdų, atsirado daugiau žemės gyvenamųjų namų statybai.

Nuo 1974 m. Raigetas yra vienas iš keturių Raigeto ir Banstedo rajono miestų ir priklauso Londono metropolinei sričiai. Rajono taryba įsikūrusi naujojoje miesto rotušėje, o Sario grafystės tarybos būstinė taip pat yra Raigete. Didžioji dalis Šiaurės žemakalnių į šiaurę nuo miesto priklauso Nacionaliniam fondui, įskaitant 220 m aukščio Kolio kalvą ir 235 m aukščio Raigeto kalvą.

 Toponimija 
1086 m. „Paskutiniojo teismo knygoje“ Raigetas paminėtas kaip Cherchefelle, o XII a. – kaip Crichefeld ir Crechesfeld. Manoma, kad pavadinimas reiškia „atvira erdvė prie kalvos ar pilkapio“.

Rašytiniuose šaltiniuose angliškas pavadinimas „Reigate“ pirmą kartą pasirodė XI a. 9 dešimtmetyje. Panašūs angliški pavadinimai minimi ir vėlyvaisiais viduramžiais: Reigata 1170 m., Regate 1203 m., Raygate 1235 m., Rigate 1344 m. ir Reighgate 1604 m. Manoma, kad pavadinimas kilo iš senosios anglų kalbos žodžio rǣge, reiškiančio „stirna“, ir vidurio anglų kalbos žodžio gate, kuris galėjo reikšti aptvaro vartus, pro kuriuos buvo medžiojami elniai. Taip pat manyta, kad miesto pavadinimo „rei“ elementas galėjo išsivystyti iš vidurio anglų kalbos žodžio ray, reiškiančio pelkę arba upelį, nors ši teorija laikoma mažai tikėtina, nes senosios anglų kalbos šio žodžio forma yra ree, o ne rey.

 Geografija 
Pagrindiniai miestelio objektai, išskyrus pilį, yra Bell gatvėje ir ilgoje High Street/West Street gatvėje, kurioje yra daugiausia parduotuvių, kavinių, barų ir restoranų.

 Gyvenvietės ir apylinkės 
 Skimingtonas 
Skimingtonas yra nedidelis kaimelis, kurį sudaro „Skimmington Cottages“ nameliai, Hitfildo ūkis, vaikų darželis ir „Reigate Heath“ golfo klubas. Šalia „Skimmington Cottages“ namelių yra „Skimmington Castle“ užeiga (istorinis pastatas, įtrauktas į II laipsnio paveldo sąrašą). Skimingtone yra aštuoni priešistoriniai pilkapiai, du iš jų – vienas šalia kito, keli – golfo klube.

 Vudhačas 
Vudhačas yra pietinis Raigeto priemiestis. Priemiesčio centre yra trikampio formos Vudhačo parkas, kuriame yra įrengta vaikų žaidimų aikštelė, futbolo aikštė, pavėsinė, augalų apsupta poilsio zona ir pieva vedžioti šunims.

„Woodhatch Place“ – tai modernus biurų kompleksas, įsikūręs aplink XVIII a. namą ir parką, kuriame nuo 2021 m. yra įsikūrusi Sario grafystės tarybos būstinė.

Vudhačas sudaro beveik pusę Pietų parko ir Vudhačo apygardos, kurioje gyvena 7145 gyventojai.

 Geologija 
Vudhačas yra pastatytas ant vildo molio – nuosėdinės uolienos, sudarytos daugiausia iš dumblo, nusėdusio ankstyvojoje kreidoje. Didelė Raigeto dalis yra pastatyta ant žemutinio žaliojo smiltainio grupės sluoksnio. Ši grupė yra daugiasluoksnė ir sudaro smėlinguosius Haido klodus, kuriuos dengia molingieji Sandgeito klodai, ir kurie kartu sudaro Vienuolyno parko aukštumą. Raigeto viržynas ir miesto centras yra pastatytas ant kvarcu turtingų Folkestono klodų, o pilies vandens griovys yra iškastas siauroje smiltainio molio juostoje. Į šiaurę nuo geležinkelio linijos yra Golio formacija – standus, mėlynai juodas, skalūnų molis, nusėdęs giliavandenėje jūrinėje aplinkoje. Šiaurės žemakalnių papėdėje yra plona viršutinio žaliojo smiltainio atodanga, virš kurios yra kreidos grupė.

Raigeto apylinkėse veikė keletas karjerų. Vildo molis buvo kasamas plytų gamybai Brauno plytinėje Vudhače. Statybinis smėlis buvo kasamas Barnardso karjeruose, esančiuose į vakarus nuo miesto, ir dabartinėje Wray Common gatvėje, esančioje į rytus nuo miesto. Folkestono kloduose esantys sidabrinio smėlio klodai buvo kasami stiklo gamybai, o po pilimi esantys urvai iš pradžių galėjo būti iškasti būtent šiam tikslui, o vėliau naudojami kaip rūsiai. Mieste taip pat yra geležies akmens gavybos įrodymų, nors manoma, kad ši veikla nutrūko iki 1650 m.

Nuo viduramžių iki XX a. vidurio Raigeto akmuo buvo kasamas viršutiniame žaliajame smiltainyje ir buvo naudojamas kelių vietinių pastatų, įskaitant pilį, Raigeto vienuolyną ir Šv. Marijos bažnyčią, statybai. Į šiaurę nuo miesto yra kelių senų kreidos karjerų liekanų, o kalkės, manoma, buvo gaminamos Kolio kalvos papėdėje esančioje vietoje, nors jų amžius neaiškus.

 Istorija 
 Ankstyvoji istorija 
Ankstyviausias žmonių veiklos įrodymas Raigeto apylinkėse yra 1936 m. Vudhačo vietovėje rastas trikampis akmeninis kirvis iš paleolito laikų. Vėlyvojo neolito laikotarpio apdirbtų akmenų rasta ant Kolio kalvos. Tarp bronzos amžiaus radinių yra auksinis pusmėnulio formos žiedas, datuojamas apie 1150-750 m. pr. m. e., ir aštrus ietigalis iš Vienuolyno parko. Manoma, kad aštuoni Raigeto viržyne esantys pilkapiai datuojami tuo pačiu laikotarpiu, kai aplinkinė teritorija galėjo būti pelkėta.

Romėnų laikotarpiu dabartinės Doods gatvės vietovė buvo plytelių gamybos centras. 2014 m. kasinėjimų metu buvo aptiktos II-III a. krosnies liekanos su kelių rūšių plytelėmis, kurios buvo vadinamos tegulae, imbrices ir pedales. 2011 m. į pietvakarius nuo miesto centro aptikti keli artefaktai leidžia manyti, kad toje vietovėje stovėjo aukštuomenės vila. Vespasiano (69-79 m.), Adriano (117-138 m.), Aleksandro Severo (222-235 m.) ir Arkadijaus (383-408 m.) valdymo laikų monetos rodo, kad romėnai šią teritoriją valdė visą Britanijos okupacijos laikotarpį.

Buvęs miesto pavadinimas Cherchefelle leidžia manyti, kad naujausias nuolatinės gyvenvietės laikotarpis Raigete prasidėjo anglosaksų laikais. Manoma, kad pagrindinė gyvenvietė buvo įsikūrusi parapijos bažnyčios teritorijoje į rytus nuo šiuolaikinio miesto centro, nors dauguma gyventojų tikriausiai buvo pasklidę po visą parapiją. XX a. septintojo dešimtmečio pabaigoje Church gatvėje vykusių kasinėjimų metu buvo rastas saksoniškas stiklinis indas ir neaiškaus amžiaus skeleto liekanos, tačiau kitur mieste anglosaksų laikotarpio archeologinių radinių nėra daug.

 Valdyba 
1086 m. „Paskutiniojo teismo knygoje“ Raigetas minimas kaip Cherchefelle. Jį tuo metu valdė Vilhelmas I Užkariautojas, kuris ją perėmė 1075 m. po Editos Veseksietės, Eduardo Išpažinėjo našlės, mirties. Gyvenvietėje buvo du malūnai, miškas ir žolynai 140-iai kiaulių, ganyklos 43-ims kiaulėms ir 4,9 ha pievos. 1086 m. dvaras surinko 40 svarų sterlingų per metus. Gyvenvietėje gyveno 67 kaimiečiai ir 11 smulkių ūkininkų. „Paskutiniojo teismo knygoje“ taip pat rašoma, kad miestelis priklausė didesniam Cherchefelle administraciniam vienetui.

1295 m. buvo įkurta Raigeto nekorporacinė apylinkė, apimanti dabartinį miesto centrą. Iki 1832 m. „Reformų akto“, kuomet miestelis pradėjo rinkti tik vieną parlamento narį, apylinkė rinko du parlamento narius. 1868 m. Raigeto rajonui dėl korupcijos buvo atimtos rinkimų teisės, tačiau 1885 m. Vietų perskirstymo įstatymu () atstovavimas Bendruomenių rūmuose miestui buvo atkurtas.

Cherchefelle dvaras buvo suteiktas Viljamui Varenui, kai jis apie 1090 m. buvo paskirtas pirmuoju Sario grafu. Netrukus buvo pastatyta pilis, o XII a. pabaigoje buvo įkurtas šiuolaikinis miestas. 1240 m. pirmą kartą paminėtas penktojo Sario grafo Viljamo Vareno įkurtas augustinų vienuolynas. 1276 m. buvo pradėtas reguliariai rengti turgus, o 1291 m. Raigetas pirmą kartą apibūdinamas kaip rajonas. 1347 m. mirus septintajam Sario grafui Džonui Varenui, dvaras atiteko jo svainiui trečiajam Arundelio grafui Ričardui Ficalanui. 1580 m. abi grafystės atiteko tryliktajam Arundelio grafui Filipui Hovardui, kurio tėvas Tomas Hovardas neteko Norfolko hercogo titulo ir jam buvo įvykdyta mirties bausmė už dalyvavimą Ridolfi sąmoksle nužudyti Elžbietą I. Kunigaikštystė šeimai buvo sugrąžinta 1660 m., į valdžią atėjus Karoliui II.

Tiudorų laikotarpio reformos sumažino dvarų svarbą, o už kasdienį miestų, tokių kaip Raigetas, administravimą tapo atsakinga parapijos bažnyčios zakristija. XVII a. pradžioje 20 km² ploto bažnytinė parapija administraciniais tikslais buvo suskirstyta į dvi dalis: Raigeto rajoną, kuris iš esmės atitiko šiuolaikinio miesto centro teritoriją, ir Raigeto užmiestį, į kurį įėjo penki smulkūs Santono, Kolėjaus, Vudhačo, Linkfildo ir Hūlio rajonai. 1863 m. abi dalys buvo sujungtos į municipalinį rajoną su renkamų atstovų taryba, kuriai vadovavo meras. 1933 m. rajonas buvo išplėstas įtraukiant Horlio, Merstamo, Baklando ir Natfildo gyvenvietes.

1972 m. Vietos valdžios įstatymu (), sujungus Raigeto rajoną su Banstedo miesto rajonu bei prijungus rytinę Dorkingo ir Horlio kaimo rajono dalį, buvo įsteigta Raigeto ir Banstedo rajono taryba. Nuo pat jos įkūrimo 1974 m. taryba yra įsikūrusi savivaldybės pastatuose Castlefield gatvėje, Raigete.

 Raigeto pilis 
Raigeto pilį XI a. pabaigoje arba XII a. pradžioje pastatė antrasis Sario grafas Viljamas Varenas. Pilis iš pradžių buvo pastatyta iš medžio, tačiau maždaug po šimtmečio kurtinos buvo perstatytos iš akmens. Šiaurinėje pusėje molyje buvo iškastas vandens pripildytas gynybinis griovys, o aplink likusią statinio dalį iškastas sausas griovys. Didelis piliakalnio plotas rodo, kad pilis nuo pat pradžių buvo suprojektuota ir kaip gynybinis įtvirtinimas, ir kaip valdovo rezidencija.

Likvidavus vienuolynus, dvaro valdovai savo pagrindinę rezidenciją perkėlė į Raigeto vienuolyną, esantį į pietus nuo miesto. Iki 1686 m., kai buvo pranešta, kad pastatai yra sugriuvę, pilis buvo palikta nykti, o dvaro ataskaitose užfiksuotos tik nedidelės išlaidos remontui. Didžioji dalis mūro greičiausiai buvo išvežta vietinėms statyboms, tačiau apie 1777 m. teritoriją išsinuomojęs Ričardas Barnesas iš likusių akmenų pastatė naujus vartus. Praėjus šimtmečiui rajono taryba pasirašė ilgalaikę nuomos sutartį. Šiuo metu reguliarias ekskursijas į po pilimi esančius urvus rengia Veldeno urvų ir kasyklų draugija.

 Raigeto vienuolynas 
Manoma, kad penktasis Sario grafas Viljamas Varenas prieš savo mirtį 1240 m. Raigete įkūrė augustinų vienuolyną. Ankstyvuosiuose dokumentuose jis minimas kaip ligoninė, 1334 m. – kaip vienuolynas, o vėliau – kaip grynai religinė institucija. Vienuolynas buvo pastatytas į pietus nuo dabartinio miesto centro, netoli Vrėjaus upelio – Voliso upelio intako. Jo teritorijoje buvo įrengta daugybė tvenkinių. Nors pastatų išdėstymas nėra tiksliai žinomas, manoma, kad jie buvo išdėstyti aplink centrinį kvadratinį vienuolyną: šiaurinėje pusėje stovėjo bažnyčia, pietinėje – refektoriumas. Vienuolynui priklausė Raigeto dvaras bei keletas vietinių ūkių, tarp jų po vieną Salforde ir Horlyje. Jis taip pat valdė Sadiko dvarą Vakarų Sasekse, kurį 1335 m. perdavė Vinčesterio vyskupui. Kaip kompensaciją už prarastas pajamas vienuolynas gavo metinę pensiją iš Dorkingo Šv. Martyno bažnyčios. Uždarytas 1536 m. Tiudorų sekuliarizacijos laikotarpiu, Raigeto vienuolynas buvo vienas skurdžiausių Sario religinių namų.

1541 m. Henrikas VIII buvusį vienuolyną padovanojo Efingemo baronui Viljamui Hovardui – Anglijos karalienės Kotrynos Hovard dėdei. Senoji bažnyčia buvo pertvarkyta į privačią rezidenciją, o dauguma kitų pastatų nugriauti. 1615 m. dvarą paveldėjo Notingemo grafas Čarlzas Hovardas, vadovavęs Anglijos laivynui prieš Ispanų armadą. Po jo mirties 1624 m. čia apsigyveno jo našlė Ana Saint Džon, o 1639 m. dvarą paveldėjo jų dukra Elžbieta, ištekėjusi už Piterboro grafo Džono Mordaunto. 1681 m. jos anūkas, Piterboro grafas Čarlzas Mordauntas, pardavė vienuolyną Džonui Parsonsui – Raigeto parlamento nariui ir buvusiam Londono lordui-merui.

1766 m. vienuolyną įsigijo Ričardas Airlandas, kuris yra atsakingas už dabartinę pastato išvaizdą. Po gaisro, sunaikinusio didžiąją dalį vakarinio sparno, jis nusprendė jį atstatyti. Be to, sutrumpino rytinio sparno ilgį nuo 23 m iki 7,6 m, kad pastatas būtų simetriškas. Abiejų sparnų sienos buvo paaukštintos, kad atitiktų pagrindinį šiaurinį korpusą, o Tiudorų stiliaus elementai, įskaitant langus, pakeisti XVIII a. architektūros detalėmis. Galiausiai pietinėje pusėje esančios sienos buvo padengtos cementiniu tinku. Po R. Airlando mirties 1780 m. vienuolynas keitė savininkus. Viena iš jų – ledi Henrija Somerset – 1883–1895 m. pertvarkė teritoriją ir įrengė sodą. Po jos mirties 1921 m. dvaras buvo padalytas, o didžioji žemės dalis parduota gyvenamųjų namų statybai.

Paskutinis privatus namo savininkas buvo lenktyninių žirgų treneris Peteris Bitis, kuris pardavė pastatą draudimo bendrovei „Mutual Property Life and General Insurance Company“. Antroje Antrojo pasaulinio karo pusėje bendrovė iš Londono persikėlė į Raigetą. 1945 m. rajono taryba nupirko vienuolyną bendruomenės reikmėms, o jo teritoriją pavertė viešąja erdve. Po dvejų metų čia atidaryta „Reigate Priory“ apskrities vidurinė mokykla, kurioje mokėsi 140 13–14 metų vaikų. 1963 m. berniukai pradėjo mokytis Vudhačo mokykloje, o „Priory“ mokykla toliau veikė kaip mergaičių vidurinė mokykla. 1971 m. ji buvo uždaryta, o Holmsdeilo vidurinė mokykla, įkurta 1852 m., persikėlė į vienuolyno patalpas.

 Transportas ir ryšiai 
Viduramžiais pagrindinis kelias į šiaurę nuo Raigeto ėjo dabartine Nutley Lane gatve, kopė į Kolio kalvą link Kingstono prie Temzės, iš kur Temzės upe buvo galima gabenti produktus ir pagamintus daiktus. Nors tiesioginis maršrutas į Londoną per Merstamą turėjo mažesnį nuolydį, atrodo, kad jis buvo mažai naudojamas prekėms vežti. Raigeto dvaras buvo atsakingas už vietinių kelių priežiūrą, tačiau remonto darbai buvo atliekami retai, o patobulinimai dažnai buvo finansuojami tik privačiomis lėšomis. 1555 m. atsakomybė už vietos infrastruktūrą buvo perduota parapijai, todėl buvo pasamdyti nepriklausomi matininkai. Dėl neefektyvaus padalijimo dažnai pasitaikydavo skundų ir teisminių bylų dėl prastos kelių būklės, todėl 1691 m. vietiniams taikos teisėjams buvo pavesta skirti inspektorius.

XIX a. pradžioje buvo atlikti du svarbūs miesto centro kelių tinklo patobulinimai. Pirma, 1815 m., siekiant pagerinti Bell gatvės drenažą ir kelio dangą, buvo praleistas Vrėjaus upelis. Antra, dvaro savininko pirmojo Somerso grafo Džono Kokso lėšomis buvo nutiestas tunelis – pirmasis kelių tunelis Anglijoje. 1823 m. atidarytas tunelis eina po pilimi ir jungia Bell gatvę su London gatve. Juo eismas galėjo apvažiuoti siaurus posūkius vakarinėje miesto centro dalyje, tačiau dabar juo naudojasi tik pėstieji. 1865 m. įsteigta rajono taryba tapo atsakinga už vietinius kelius. Galutinai rinkliavos už kelius buvo panaikintos 1881 m.

Pirmoji geležinkelio stotis, aptarnavusi Raigeto apylinkes, buvo Hulio stotis, Erlsvude, atidaryta 1841 m. Kitais metais „South Eastern Railway“ įmonė atidarė Redhilio geležinkelio stotį, kuri iš pradžių buvo pavadinta „Reigate Junction“ geležinkelio stotimi. 1849 m. „Reading, Guildford and Reigate Railway“ įmonė atidarė geležinkelio liniją per Raigetą. Linija buvo nutiesta kaip alternatyvus maršrutas tarp vakarų Anglijos ir Lamanšo sąsiaurio uostų, o tarpinių miestų aptarnavimas buvo antraeilis dalykas. 1933 m. sausio 1 d. buvo baigtas elektrifikuoti ruožas nuo Raigeto iki Redhilio.

1976 m. vasarį Raigetas buvo prijungtas prie Jungtinės Karalystės greitkelių sistemos, kai tarp Raigeto kalvos ir Godstono buvo atidarytas M25 greitkelis. 1985 m. spalio mėn. buvo atidaryta atkarpa iki Vizlio per Lederhedą.

 Ekonomika ir prekyba 
Didžiąją ankstyvosios istorijos dalį Raigetas buvo daugiausia žemės ūkio gyvenvietė. Normanų užkariavimo metu laukai užėmė apie 1400 ha plotą, o 1623 m. bendras ariamos žemės plotas buvo apie 1800 ha. Nuo XVII a. pradžios Raigeto dvaras pradėjo specializuotis avižinių dribsnių gamyboje Karališkajam laivynui, tikriausiai dėl admirolo Čarlzo Hovardo, gyvenusio vienuolyne, įtakos. 1710 m. 11,5 proc. gyventojų dirbo grūdų perdirbimo srityje, tačiau XVIII a. viduryje ši prekyba sumenko, o 1786 m. visai nutrūko. Iki XVIII a. pradžios daugeliu prekių buvo prekiaujama vietoje, tačiau manoma, kad vėliau svarbiausia produkcijos rinka tapo Londonas.

Pirmą kartą Raigeto turgus paminėtas 1279 m., kai Džonas Varenas, šeštasis Sario grafas, pareikalavo teisės rengti savaitinį turgų šeštadieniais ir penkis metinius turgus. Jo sūnui Džonui, septintajam Sario grafui, 1313 m. buvo leista turgų perkelti į antradienius. Pirminė turgaus aikštė buvo į vakarus nuo pilies, žemės plote, kurį dabar riboja West gatvė, Upper West gatvė ir Slipshoe gatvė. XVIII a. ji persikėlė į plačiausią High gatvės dalį, netoli sankryžos su Bell gatve. XIX a. pabaigoje buvo nustota prekiauti galvijais, o 1895 m. turgus buvo uždarytas, iš dalies dėl to, kad 1870 m. Redhilyje buvo atidarytas kassavaitinis turgus.

Raigete yra išlikę du vėjo malūnai: malūnas Raigeto viržyne ir „Wray Common“ malūnas. Ankstyvaisiais naujaisiais laikais parapijoje veikė dar bent trys vėjo malūnai ir apie tuzinas gyvuliais varomų avižinių dribsnių malūnų. Be to, palei pietinę parapijos ribą, prie Molės ir Redhilio upelių, buvo vandens malūnai.

Nors 1755 m. atidarius „Reigate Hill“ kelią buvo lengviau gabenti produkciją ir pagamintus daiktus į Londoną, naujasis kelias iš pradžių turėjo neigiamą poveikį vietos ekonomikai, nes kitur pagamintos prekės tapo pigesnės nei pagamintos pačiame mieste. Todėl nuo 1720-ųjų iki 1821 m. gyventojų skaičius beveik neaugo. XVIII a. pabaigoje miestelis pradėjo atsigauti, nes jis tapo Londono-Braitono autobusų maršruto stotele. 1793 m. daugiau nei pusė eismo „Reigate Hill“ keliu vyko į pietinę pakrantę, o Napoleono karų metu dėl kariuomenės judėjimo jų skaičius dar išaugo. Atrodo, kad per Redhilį nutiestas kelias iš pradžių turėjo mažai įtakos per miestą keliaujančiųjų skaičiui, nes keliautojai mieliau nutraukdavo kelionę Raigete, o ne aplenkdavo miestą į rytus.

 Gyvenamųjų namų statyba 
1840-aisiais, atsiradus geležinkelio linijoms, Raigetas ėmė plėstis. Iš pradžių plėtra buvo sutelkta rytinėje parapijos dalyje. Nauja gyvenvietė, iš pradžių vadinta Voriko miestu, buvo įkurta 1820-aisiais ir 1830-aisiais Sarai Grevil, Voriko grafienei priklausiusioje žemėje. 1856 m. pašto skyrius buvo perkeltas į augantį kaimą, o vietovė imta vadinti Redhiliu. XIX a. antrojoje pusėje Redhilis išsiplėtė į rytus, link Raigeto miesto centro, ir dabar šie du miestai yra gretimi.

XX a. šeštajame ir septintajame dešimtmetyje į šiaurę nuo Raigeto miesto centro esančiame Vrėjaus parke buvo įkurtas naujas gyvenamasis rajonas. Naujai bendruomenei buvo pastatyta Šv. Morkaus bažnyčia. Apie 1864 m. buvo nutiesta Doods gatvė, o netrukus po to – į vakarus nuo stoties esanti Somers gatvė. 1863 m. Nacionalinė laisvosios žemės draugija pradėjo vystyti „Glovers Field“ valdą į pietryčius nuo miesto centro, taip pat stengėsi statyti namus Pietų parko gyvenvietėje, į vakarus nuo Vudhačo.

XIX a. pabaigoje kelių stambių namų valdos buvo išskaidytos, ir taip atsilaisvino daugiau žemės sklypų plėtrai. Į pietryčius nuo centro esančias Glovers ir Lesborne gatves apie 1893 m. suprojektavo Nacionalinė laisvosios žemės bendrovė. 1897 m. buvo parduota tarp geležinkelio linijos ir Reigate gatvės esanti „Great Doods“ žemės valda, o netrukus po to Deerings gatvėje iškilo pirmieji namai. Didelis pokytis įvyko 1921 m., kai buvo parduota „Reigate Priory“ valda (į kurią įėjo didžioji dalis miesto žemės), taip suteikiant galimybę esamiems nuomininkams įsigyti nuosavybę ir atlaisvinant daugiau žemės statyboms.

XX a. pradžioje Pietų parkas toliau plėtėsi į pietus ir rytus. XX a. 4-ajame dešimtmetyje pardavus Vudhačo ūkį, žemė buvo atlaisvinta namų statybai. XX a. šeštajame dešimtmetyje Vudhačas dar labiau išsiplėtė, kai „Rushetts Farm“ gyvenvietėje buvo pastatyti savivaldybės būstai.

 Raigetas karo metais 
Nors per pilietinį karą Saryje vyko nedaug kovų, Raigeto administracinis vienetas turėjo parūpinti 80 vyrų parlamento kariuomenei, tačiau buvo surinkta tik 60, įskaitant kapitoną ir leitenantą. Mieste buvo dislokuota kariuomenė, o 1648 m. vasarą vietinėje teritorijoje kilo didelis nepasitenkinimas. Rojalistas Henris Ričas, 1-asis Olandijos grafas, subūrė kovines pajėgas ir iš Kingstono nužygiavo į Raigetą, kur jo vyrai apiplėšė vietos gyventojus ir trumpam užėmė pusiau sugriautą pilį. Parlamento kariuomenė, vadovaujama majoro Luiso Odlio, buvo pasiųsta prieš H. Ričą, tačiau jis iš pradžių pasitraukė į Dorkingą, o kitą dieną grįžo į Kingstoną. Rojalistų pasitraukimas iš Raigeto buvo paskutinis pilietinio karo į pietus nuo Temzės upės incidentas prieš Karolio I egzekuciją 1649 m.

1914 m. rugsėjį Raigetas tapo garnizonu. Miestelyje buvo apgyvendinti Londono teritorinės kariuomenės nariai, kurie buvo čia mokomi. 1917 m. sausio – 1919 m. vasario mėn. Raigeto geležinkelio stotis buvo uždaryta.

Pirmojo pasaulinio karo pabaigoje Raigete veikė trys laikinosios ligoninės ginkluotųjų pajėgų nariams. 1914 m. lapkričio 2 d. atidarytoje Hilfildo Raudonojo Kryžiaus ligoninėje buvo įrengta operacinė su 50 lovų. Ligoninėje buvo gydomi ne tik sužeisti kariai, grįžtantys iš užsienio, bet ir vietoje dislokuoti kariai. 1914 m. lapkričio 9 d. atidaryta Kito pagalbos ligoninė Pietų parke iš pradžių buvo Hilfildo ligoninės priestatas, o nuo 1915 m. rugsėjo 28 d. ji tapo Hortono ligoninės Epsome dalimi. Beeches pagalbinė karo ligoninė Beech gatvėje, atidaryta 1916 m. kovo mėn., iš pradžių turėjo 20 lovų, tačiau spalio mėn. buvo išplėsta iki 40. 1917 m. liepą ligoninė persikėlė į didesnes patalpas toje pačioje gatvėje ir po dviejų mėnesių buvo prijungta prie Luišamo karinės ligoninės.

Antrojo pasaulinio karo pradžioje, 1939 m. rugsėjį, į Raigeto ir Redhilio apylinkes iš Londono buvo evakuota apie 5000 žmonių, tačiau iki kitų metų vasario maždaug 2000 jų sugrįžo atgal. Po Raigeto pilimi esantys urvai buvo pritaikyti kaip viešos priešlėktuvinės slėptuvės. Pirmasis miesto bombardavimas įvyko 1940 m. rugpjūčio 15 d. Tų pačių metų lapkritį buvo surengti keli antpuoliai, įskaitant 7-ąjį, kai buvo užpultos Kolio ir Raigeto kalvos. 1944 m., karo pabaigoje, V-1 sparnuotoji bomba sunaikino ant Raigeto kalvos viršūnės stovėjusią kavinę „Tea House“.

Didžiąją karo dalį Raigetas buvo britų armijos Pietryčių vadavietės štabas. Miesto gynyba rūpinosi 8-asis Sario krašto apsaugos batalionas, tačiau „East Surrey Water“ bendrovė ir Londono keleivinio transporto valdyba taip pat sudarė atskirus padalinius vietos infrastruktūrai apsaugoti. Gynybiniai įtvirtinimai, tokie kaip tankų spąstai pilies teritorijoje, buvo viena iš miesto gynybos priemonių. Kanados armijos Hastingso ir Princo Edvardo pulko 1-asis batalionas įsirengė stovyklą Raigete prieš išvykdamas į Antrąjį frontą. 1945 m. kovo 19 d. JAV oro pajėgų lėktuvas B–17G, grįžtantis iš bombardavimo misijos Vokietijoje, dėl prasto matomumo trenkėsi į Raigeto kalvą. Praėjus 70 metų, katastrofos vietoje buvo įrengti du paminkliniai suolai, iškalti pagal lėktuvo sparnų galus.

 Nacionalinė ir vietinė valdžia 
 Jungtinės Karalystės parlamentas 
Miestas priklauso Raigeto parlamentinei apygardai, kuriai nuo 1997 m. gegužės mėn. Vestminsteryje atstovauja konservatorius Krispinas Blantas.

 Grafystės taryba 
Raigetas renka du iš 81 Sario grafystės tarybos atstovus, kurie yra renkami kas ketverius metus:
RinkimaiNarysRinkimų apygarda2021 m.Victor Lewanski  Raigetas2021 m.Catherine Baart  Erlsvudas ir Pietų Raigetas 

2021 m. sausį grafystės taryba perkėlė savo būstinę iš Kingstono prie Temzės į „Woodhatch Place“ biurų kompleksą, adresu 11 Cockshott Hill, Vudhačo priemiestyje, Raigete.

 Miestai partneriai 
Rajono miestai partneriai yra Briunua (Il de Fransas, Prancūzija) ir Ešveileris (Šiaurės Reinas-Vestfalija, Vokietija).

 Demografija 
2021 m. gyventojų surašymo duomenimis, Raigeto, įskaitant Vudhačą, gyventojų skaičius buvo 23 476.

 Viešosios paslaugos 
 Komunalinės paslaugos 
Vandentiekio bendrovė „Reigate Water Works Company“ buvo įkurta 1858 m. Kitais metais ji atidarė gamyklą, kuri iš Voliso upelio tiekė miestui geriamąjį vandenį. 1896 m. ją nusipirko „East Surrey Water“ bendrovė, kuri uždarė Raigeto gamyklą, atvedusi savo vandentiekio tinklą iš Keiteramo į miestą. Pirmoji kanalizacijos sistema Raigete buvo įrengta 1876 m. ir apėmė pagrindinę išleidžiamąją kanalizaciją, einančią po Bell gatve per Vudhačą į valymo įrenginius Erlsvud Komono rezervate.

Dujų bendrovė „Reigate Gas Company“ buvo įkurta 1838 m., o po metų ji atidarė dujų gamyklą London gatvėje. Iš pradžių su ja buvo sudaryta sutartis tiekti dujas 28 gatvių žibintams miesto centre, tačiau 1860 m., didėjant buitiniams poreikiams, reikėjo atidaryti didesnę gamyklą Nutley Lane gatvės šiauriniame gale. 1921 m. „Reigate“ bendrovę perėmė 1865 m. įkurta „Redhill Gas“ bendrovė.

1897 m. Raigeto elektros apšvietimo įsakymu () buvo leista statyti elektros energijos gamybos stotį buvusiame smėlio karjere šalia geležinkelio linijos prie Wray Common gatvės. Atidarymo metu jos galia buvo 230 kW, tačiau 1936 m., kai ji buvo uždaryta, didžiausia galia išaugo iki 2,7 MW. Pagal 1926 m. Elektros energijos tiekimo įstatymą () Raigetas buvo prijungtas prie nacionalinio tinklo, iš pradžių prie 33 kV elektros tiekimo žiedo, kuris sujungė miestą su Kroidonu, Dorkingu, Epsomu ir Lederhedu. 1939 m. žiedas buvo prijungtas prie Vimbldono-Vokingo magistralės per 132 kV pastotę Lederhede.

 Skubios pagalbos tarnybos 
Rajono policijos pajėgos buvo įkurtos 1864 m. Iš pradžių jas sudarė kuratorius, seržantas ir aštuoni konstebliai. Pirmiau policijos nuovada buvo West gatvėje, bet apie 1866 m. buvo perkelta į High gatvę, o amžių sandūroje – į savivaldybės pastatus. 1972 m. Reigate gatvėje buvo atidaryta nauja policijos nuovada, o tais pačiais metais rajono policijos pajėgos susijungė su Sario policijos biuru.

1809 m. zakristijai buvo padovanoti du gaisriniai automobiliai. Ji buvo įpareigota paskirti šešių vyrų grupę, kuri prireikus aptarnautų miestą. 1854 m. brigada buvo išplėsta iki 12 darbuotojų. 1901 m. šalia naujosios rotušės Castlefield gatvėje atidaryta nauja gaisrinė su keturių aukštų bokštu ir pagodos stiliaus stogu. 1955 m. brigada persikėlė į Croydon gatvę. Nuo 2021 m. Raigeto priešgaisrinė institucija priklauso Sario grafystės tarybai, o statutinė priešgaisrinė tarnyba – Sario priešgaisrinei ir gelbėjimo tarnybai. Gaisrinėje esantis greitosios medicinos pagalbos bendruomenės reagavimo postas priklauso Pietryčių pakrantės greitosios medicinos pagalbos tarnybai.

 Sveikatos apsauga 
Artimiausias nelaimingų atsitikimų ir skubios pagalbos skyrius yra Rytų Sario ligoninėje Redhilyje (už 3,7 km nuo Raigeto). Nuo 2021 m. bendrosios praktikos gydytojo praktika yra įsikūrusi Yorke gatvėje.

 Ekonomika 
Vienu metu oro linijų bendrovės „Air Europe“ pagrindinė būstinė buvo įsikūrusi „Europe House“ pastate Raigete. FTSE 100 statybinių medžiagų bendrovė „Redland plc“ taip pat turėjo būstinę šiame mieste, kol ją įsigijo „Lafarge“. Šiuo metu buvusiose „Redland“ patalpose įsikūrusi draudimo bendrovė „Esure“, o priešais pastatą išlikusi iš plytų sukurta „Redland“ skulptūra.

Pietiniame Raigeto pakraštyje veikė „Canon UK“ būstinė. 2000 m. šį pastatą oficialiai atidarė Edinburgo hercogas. Jis pelnė daugybę dizaino ir tvarumo apdovanojimų.

„Kimberly-Clark“ Europos būstinė įsikūrusi London gatvėje, į pietus nuo Raigeto geležinkelio stoties. Toliau ta pačia gatve link miesto centro anksčiau veikė „Willis Towers Watson“ Europos būstinė, tačiau vėliau ji buvo perkelta į Lime gatvę Londone. Netoli buvusios būstinės stovi natūralaus dydžio Margo Fontein bronzinė skulptūra ir didžiulis kedras.

Raigete taip pat veikia „Pilgrim Brewery“ alaus darykla, kuri 1984 m. persikėlė į West gatvę. Tai buvo pirmoji nauja alaus darykla Saryje per daugiau nei šimtmetį, verdanti alų iš vietinio vandens

 Transportas 
 Autobusai 
Keli autobusų maršrutai jungia Raigetą su Redhiliu ir aplinkiniais miesteliais bei kaimais Sario rytuose. Miestą aptarnauja „Compass Bus“, „London General“, „Metrobus“ ir „Southdown“ autobusų bendrovės. 420 ir 460 maršrutai jungia miestą su Rytų Sario ligonine, o pastarasis taip pat važiuoja į Gatviko oro uostą.

 Traukiniai 
Raigeto geležinkelio stotis yra netoli į šiaurę nuo miesto centro. Ją valdo „Southern“ traukinių operatorius. Operatoriaus maršrutas jungia Raigetą su Londono Viktorijos stotimi, Redhiliu ir rytų Kroidonu. Raigetą su Redingu, Gilfordu ir Gatviko oro uostu jungia „Great Western Railway“ operatorius.

 Dviračių takai 
Per Vudhačą eina Sario dviračių takas.

 Ilgų atstumų pėsčiųjų takai 
Per Raigeto parką, esantį į pietus nuo miesto centro, eina 174 km ilgio Greensand Way pėsčiųjų takas, kuris eina nuo Heislmyro Saryje iki Hamstryto Kente. 246 km ilgio North Downs Way pėsčiųjų takas eina nuo Farnamo Saryje iki Doverio Kente ir driekiasi iš vakarų į rytus per Kolio bei Raigeto kalvas.

 Švietimas 
 Valstybinės mokyklos 
Raigete veikia kelios pradinės mokyklos. „Dovers Green“ ir „Wray Common“ pradinės mokyklos priklauso „Greensand Multi-Academy“ fondui, o „Sandcross“ pradinė mokykla yra „Everychild“ fondo dalis.

Raigeto parapijos bažnyčios pradinė mokykla buvo įkurta kaip Raigeto nacionalinė mokykla. Iš pradžių ji veikė West gatvėje, tačiau 1854 m. persikėlė į London gatvę, o 1995 m. – į Blackborough gatvę.

„Reigate Priory Junior“ mokykla buvo įkurta 1852 m. High gatvėje kaip nekonfesinė mokykla. 1860-aisiais ji persikėlė į Holmesdale gatvę, o 1993 m. – į buvusį vienuolyną. Planuojama mokyklą perkelti į Woodhatch Place teritoriją, tačiau dėl vėlavimų, įskaitant 2024 m. rugsėjį kilusias administracines kliūtis, tai dar neįvyko. Tikimasi, kad statybų leidimo paraiška bus svarstoma 2025 m. vasarą.

„Reigate School“ yra bendrojo lavinimo vidurinė mokykla Vudhače, kurioje mokosi 11–16 metų vaikai. Ji priklauso „Greensand Multi-Academy“ fondui.

„Royal Alexandra and Albert“ mokyklos ištakos siekia 1759 m., kai Hokstone, Londone, buvo įkurta našlaičių prieglauda disidentų vaikams. Našlaičių prieglauda sparčiai plėtėsi ir 1769 m. joje jau gyveno 28 berniukai bei 25 mergaitės nuo 6 iki 9 metų amžiaus. Per ateinančius du šimtmečius prieglauda kelis kartus keitė vietą, kol 1943 m. buvo pervadinta į „Royal Alexandra“ mokyklą, įsikūrusią 73 ha teritorijoje Duksharste, netoli Salfordo. 1864 m. netoli Bagšoto buvo įkurta atskira našlaičių prieglauda – „Royal Albert Orphan Asylum“, kuri tais pačiais metais priėmė pirmuosius 100 vaikų. 1942 m. ji tapo „Royal Albert“ mokykla. 1948 m. „Royal Alexandra“ ir „Royal Albert“ mokyklų administracijos buvo sujungtos, o naujoji organizacija įsigijo Gatton Park valdas. 1949 m. parlamentas priėmė įstatymą, oficialiai sujungusį šias dvi institucijas. 1950 m. Gatton Park teritorijoje buvo pastatyti bendrabučiai, o mokiniai iš Bagšoto ir Duksharsto buvo perkelti etapais tarp 1948 ir 1954 m. Šiandien „Royal Alexandra and Albert“ yra bendrojo lavinimo internatinė mokykla, kurioje mokosi 1125 vaikai nuo 7 iki 18 metų amžiaus.

„Reigate College“ yra koledžas, skirtas 16–19 metų amžiaus mokiniams. Jis buvo atidarytas 1976 m. Castlefield gatvėje, į rytus nuo miesto centro. Pagrindinis pastatas, pastatytas 1927 m. ir anksčiau priklausęs Raigeto grafystės mergaičių mokyklai, buvo suprojektuotas architektūros firmos „Jarvis and Porter“.

 Nepriklausomos mokyklos 
„Micklefield“ mokykla buvo įkurta 1910 m., o jos pavadinimas kilo nuo jos pradinės vietos – „Micklefield House“ pastato, Evesham gatvėje. 1925 m. ji persikėlė į dabartinę vietą Somers gatvėje, į šiaurę nuo miesto centro. Šiuo metu „Micklefield“ yra nepriklausoma mokykla, skirta 2-11 metų vaikams.

Raigeto „St Mary's“ mokykla buvo įkurta 1950 m. kaip Šv. Marijos bažnyčios mokykla. Iš pradžių ji buvo skirta tik berniukams, tačiau nuo 2003 m. joje mokosi ir mergaitės. Šiuo metu Raigeto „St Mary's“ mokykla yra bendrojo lavinimo dieninė mokykla, skirta 2-11 metų vaikams.

Raigeto gimnazijos ištakos siekia 1675 m., kuomet Henris Smitas, Londono Sičio seniūnas, paliko 150 svarų sterlingų palikimą įsigyti „laisvosios mokyklos“ žemės valdą. Pirmasis direktorius, kunigas Džonas Viljamsonas, buvo Raigeto vikaras, o per pirmuosius du šimtmečius keli mokyklos vadovai buvo parapijos kunigai. 1861 m. mokykla tapo gimnazija ir maždaug tuo pačiu metu buvo perstatyta daug originalių mokyklos pastatų. Pagal 1944 m. Švietimo įstatymą () mokyklą perėmė Sario grafystės taryba, tačiau 1976 m. ji tapo nepriklausoma. Tais pačiais metais mergaitės buvo priimtos mokytis tik į paskutiniąją klasę, o nuo 1993 m. mokykloje mergaitės galėjo mokytis visose klasėse. 2003 m. ji susijungė su Raigeto „St Mary's Prep“ bei „Chinthurst“ mokyklomis. Nuo 2017 m. visos trys mokyklos kartu ugdo apie 1 500 mokinių nuo 3 iki 18 metų amžius. 2017 m. buvo įsteigtas tarptautinis gimnazijos skyrius, kuris bendradarbiaudamas su „Kaiyuan“ švietimo fondu planuoja įsteigti iki penkių mokyklų Kinijoje.

„Dunottar“ mokykla buvo įkurta 1926 m. ir pavadinta pagal Dunotaro pilį Aberdynšyre, kurioje 1651-1660 m. buvo saugomos Škotijos karūnos brangenybės. 1933 m. mokykla persikėlė į dabartinę vietą – 1867 m. pastatytą buvusį „High Trees“ namą. Šiuo metu „Dunottar“ mokykla yra nepriklausoma mokykla, skirta 11-18 metų vaikams. 2014 m. ji tapo „United Learning“ mokyklų grupės dalimi.

 Kitos mokyklos 
Į pietus nuo miesto esantis Raigeto „Valley“ koledžas yra buvęs mokinių globos skyrius, kuriame mokosi mokiniai, turėję elgesio problemų bendrojo lavinimo mokyklose. Mieste yra dvi specialiosios mokyklos, kuriose mokosi specialiųjų ugdymosi poreikių turintys mokiniai: „Brooklands“ mokykla Wray Park gatvėje ir „Moon Hall“ koledžas Flanchford gatvėje netoli Li priemiesčio.

 Maldos namai 
 Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia 
Pirmą kartą bažnyčia Raigete paminėta XII a. pabaigoje, kuomet Hamelinas ir Izabelė Varenai, Sario grafas ir grafienė, padovanojo Crechesfeld bažnyčią Šv. Marijos Overio vienuolynui. Manoma, kad tuo metu bažnyčią sudarė nava, presbiterija ir galbūt centrinis bokštas. Seniausios dabartinės Šv. Marijos bažnyčios dalys datuojamos apie 1200 m. Vėlyvaisiais viduramžiais pastatas buvo kelis kartus išplėstas: XIII a. viduryje ir pabaigoje prie jo buvo prijungtos šiaurinė ir pietinė navos, XIV a. – pietinė šventoriaus koplyčia, o XV a. pirmoje pusėje į vakarų pusę perkeltas bokštas. Viktorijos laikais vyko du reikšmingi rekonstrukcijos etapai. 1845 m. architektas Henris Vuderis atnaujino sienas, o 1874-1877 m. architektas Džordžas Gilbertas Skotas jaunesnysis įrengė naują stogo dangą ir atnaujino bokštą.

Viduramžių pertvara, skirianti presbiteriją nuo navos, buvo restauruota H. Vuderio, kuris taip pat buvo atsakingas už didžiąją dalį dabartinių vitražų. Bažnyčios viduje yra keletas XVII ir XVIII a. paminklų, iš kurių didžiausias – paminklas Ričardui Labrokui (mirė 1730 m.), kuris pavaizduotas apsirengęs romėniškais drabužiais, o šalia jo – Justicijos ir Tiesos figūros.

 Raigeto malūno bažnyčia 
Raigeto viržyno vėjo malūnas buvo pastatytas apie 1765 m., o paskutinį kartą veikė 1862 m. Viršutinė malūno dalis yra apkalta lentomis, ant jos taip pat laikosi malūno sparnai. 1880 m. apvalioji stoginė buvo pertvarkyta į Šv. Marijos Magdalietės bažnyčios koplyčią, kurioje vasaros mėnesiais vyksta pamaldos. Manoma, kad tai vienintelis vėjo malūnas Anglijoje, naudojamas kaip bažnyčia.

 Raigeto viržyno bažnyčia 
Raigeto viržyno bažnyčia, esanti Flanchford gatvėje, buvo pastatyta 1907 m. kaip Šv. Marijos Magdalietės koplyčia. Ji pastatyta iš gofruotos cinkuotos geležies, kuri yra būdinga maždaug tuo pačiu metu statytoms vadinamoms „geležinėms bažnyčioms“.

 Šv. Morkaus bažnyčia 
Šv. Morkaus bažnyčia Alma gatvėje buvo atidaryta 1860 m., kad aptarnautų į šiaurę nuo geležinkelio stoties statomą naują gyvenamųjų namų kvartalą. Ją suprojektavo architektų firma „Field & Hilton“. Bokštas ir smailė buvo pristatyti 1863 m., tačiau 1919 m. smailė buvo nugriauta. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia smarkiai nukentėjo, todėl teko nugriauti pietinį transeptą. Daugumą langų sunaikino bombų sprogimai. 1955 m. buvo įrengtas naujas rytinis langas, kurį suprojektavo anglų vitražistas Frensis Spearas.

 Šv. Pilypo bažnyčia 
Į šiaurės vakarus nuo miesto centro esanti Šv. Pilypo bažnyčia buvo pastatyta 1863 m., iš pradžių kaip Šv. Morkaus bažnyčios koplyčia. Bažnyčios sakykla buvo pastatyta 1898 m., o retabulas – 1919 m. Po Pirmojo pasaulinio karo rytinė bažnyčios dalis buvo pertvarkyta, kad būtų pakeltas grindų lygis, o 1957 m. presbiterija buvo praplėsta į navą.

 Šv. Luko bažnyčia 
1871 m. į pietus nuo miesto buvo atidaryta gotikinio stiliaus Šv. Luko bažnyčia. XX a. septintajame dešimtmetyje per audrą buvo apgadinta vakarinė bažnyčios dalis, o pažeista siena buvo pakeista skaidraus stiklo langu. Bažnyčia buvo išplėsta į vakarus, prie jos pristatytas priestatas, kuriame įrengta nakvynės prieglauda.

 Raigeto metodistų bažnyčia 
Nors metodizmo įkūrėjas Džonas Vizlis 1770-1775 m. Raigete lankėsi keturis kartus, pirmoji metodistų koplyčia mieste buvo įkurta tik 1858 m. Dabartinė bažnyčia High gatvėje buvo pastatyta 1884 m.

 Šventosios Šeimos katalikų bažnyčia 
Šventosios Šeimos katalikų bažnyčia buvo pastatyta Yorke gatvėje, ant vietinio mecenato padovanotos žemės. Ji buvo pašventinta 1939 m. Bažnyčios „Mišių centras“ buvo įkurtas mediniame pastate Vudhače, bet po beveik 50 metų veiklos 2003 m. buvo uždarytas.

 Kultūra 
 Menas 
Raigeto vienuolyno muziejuje yra saugomas XVI a. pradžios Džono Lymdeno, paskutiniojo Raigeto vienuolio, portretas. Miesto rotušėje saugomi keli meno kūriniai, įskaitant Henrio Tanvorto Velso (1828-1903 m.), Džordžo Leono Litlio (1862-1941 m.) ir Džordžo Huperio (1910-1994 m.) paveikslus. Dailininkų Alfredo Volterio Viljamso (1823-1905 m.), Džeimso Tomaso Linelio (1826-1905 m.) ir Alberto Ernesto Botomlio (1873-1950 m.) peizažai, vaizduojantys Raigeto apylinkes, eksponuojami Lesterio muziejuje ir meno galerijoje, Karališkajame paviljone ir muziejų fonde Braitone bei Derbio muziejuje ir meno galerijoje. Tarp mieste esančių viešojo meno kūrinių yra 1980 m. pietinėje London gatvės dalyje pastatyta baleto šokėjos Margo Fontein statula.

 Literatūra 
Raigetas yra Šerloko Holmso apsakymo „Raigeto mįslė“ veiksmo vieta. Tai viena iš dvylikos sero Artūro Konano Doilio „Šerloko Holmso memuaruose“ esančių istorijų.

 Sportas 
 Asociacijos futbolas 
„Reigate Priory F.C.“ futbolo klubas buvo įkurtas 1870 m., praėjus vos septyneriems metams po Futbolo Asociacijos įkūrimo. Visą savo istoriją klubas namų rungtynes žaidė Park Lane gatvėje esančioje aikštėje.

„South Park F.C.“ futbolo klubas buvo įkurtas 1897 m. ir nuo pat įkūrimo priklauso „Redhill & District“ futbolo lygai. Iš pradžių klubas namų rungtynes žaidė Pietų parko rajone, tarp Crescent ir Church gatvių. XX a. trečiojo dešimtmečio pabaigoje jis persikėlė į dabartines patalpas Whitehall Lane gatvėje.

 Kriketas 
Raigeto vienuolyno parko kriketo klubas buvo įkurtas 1852 m., tačiau manoma, kad ši sporto šaka mieste buvo žaidžiama nuo 1770-ųjų. Pirmosios užregistruotos rungtynės klubo aikštelėje įvyko 1853 m. tarp Rytų Sario ir Vakarų Sasekso komandų.

 Golfas 
„Reigate Heath“ golfo klubas buvo įkurtas 1895 m. Leidimas įrengti 9 duobučių aikštyną viržyne buvo suteiktas su sąlyga, kad klubo nariai vyrai ir moterys turės lygias teises.

18 duobučių „Reigate Hill“ golfo aikštyną įrengė dizaineris Deividas Viljamsas.

 Regbio lyga  
„Old Reigatian R.F.C.“ regbio klubas buvo įkurtas 1927 m. Iš pradžių klubas namų rungtynes žaidė St Alban's gatvėje, bet po metų persikėlė į Home Farm gatvę, Merstame. 1946 m. jis persikėlė į dabartinę aikštę Park Lane gatvėje, o dabartinis klubo pastatas buvo atidarytas 2012 m. Nuo 2022 m. klubas žaidžia „London Two South West“ lygoje.

 Žymūs pastatai ir lankytini objektai 
 Kranstono biblioteka 
Kranstono biblioteka buvo atidaryta 1701 m. ir yra seniausia viešoji biblioteka Anglijoje. Pirmiausia ji buvo skirta Evelo arkidiakonijos dvasininkams, tačiau 1708 m. ji buvo išplėsta. Biblioteka pavadinta jos įkūrėjo Endriu Kranstono, kuris 1697-1708 m. buvo Raigeto vikaras, vardu. Ji yra įsikūrusi Šv. Marijos Magdalietės bažnyčios zakristijos pirmajame aukšte. Bibliotekos kolekcijoje sukaupta daugiau kaip 2000 knygų, dauguma jų išleistos XVII ir XVIII a.

 Naujoji rotušė 
Dabartinė rotušė buvo baigta statyti 1901 m. vietoj senosios rotušės High gatvėje. Ją meno ir amatų stiliumi suprojektavo architektūros įmonė „Macintosh and Newman“ ir iš pradžių buvo vadinama „savivaldybės pastatais“. Atidarymo metu pastate taip pat veikė policijos nuovada ir teismai, tačiau 1943 m. policija persikėlė į naujas patalpas Reigate gatvėje, o teismų tarnyba iš pastato išsikėlė aštuntojo dešimtmečio pradžioje. Rotušė yra Raigeto ir Banstedo rajono tarybos būstinė nuo pat jos įkūrimo 1974 m. balandžio 1 d.

 Senoji rotušė 
Senoji rotušė, esanti rytiniame High gatvės gale, buvo pastatyta apie 1728 m. Ji pastatyta vietoje koplyčios, skirtos šventajam Tomui Beketui. Po Reformacijos koplyčia tapo turgaus pastatu. Apie 1785 m. pastatas buvo nugriautas, o vietoj jo pastatytas dabartinis raudonų plytų statinys. Pastate buvo įsikūrusi Raigeto rajono savivaldybės taryba nuo pat jos įkūrimo 1863 m., kol 1901 m. ji persikėlė į naująją rotušę Castlefield gatvėje. 1922 m. vietos mecenatas Randalas Voganas nusipirko senąją rotušę ir padovanojo ją rajono tarybai.

 Raigeto fortas 
Raigeto fortas, esantis ant Raigeto kalvos, yra viena iš 13 Londono gynybinių pozicijų, pastatytų 1890-aisiais. Pirmiausia jos buvo skirtos pėstininkų redutams, kurias būtų galima naudoti prancūzų invazijos atveju. 1898 m. baigtas statyti Raigeto fortas yra vienas didžiausių iš 116 km gynybinės linijos fortų. Jis buvo sudarytas iš žemių pylimo, o iš jo atsivėrė puikus vaizdas į pietus nuo Raigeto. Tarp išlikusių pastatų yra ir sandėlis, kuriame buvo laikomi šaudmenys. 1907 m. Raigeto fortas buvo paskelbtas nereikalingu, o žemė parduota. Per Pirmąjį pasaulinį karą jis buvo naudojamas kaip šaudmenų sandėlis, o per Antrąjį pasaulinį karą, manoma, buvo naudojamas kaip britų armijos Pietryčių vadavietės ryšių stotis. 2000-ųjų pradžioje fortas buvo restauruotas ir yra atviras visuomenei.

 Raigeto kalvos pėsčiųjų tiltas 
Raigeto kalvos pėsčiųjų tiltas yra nutiestas virš A217 kelio, einančio į šiaurę nuo miesto. Jis baigtas statyti 1910 m., jo ilgis – 30 m. Jis pastatytas naudojant Fransua Henebiko konstrukcijos metodą ir yra vienas pirmųjų gelžbetoninių tiltų Anglijoje. Jis pakeitė 1825 m. pastatytą ankstesnį kabantį tiltą.

 „Wray Common“ malūnas 
„Wray Common“ vėjo malūnas buvo pastatytas 1824 m. į šiaurės rytus nuo miesto centro. Malūnas pastatytas iš degtų plytų ir turi metalinį stogą. Iki 1895 m. malūne buvo malami kukurūzai, o vėliau jis tapo žemės ūkio prekių parduotuve. XX a. septintajame dešimtmetyje jis buvo paverstas keturių aukštų privačia rezidencija. 2004-2007 m. buvo vykdoma pastato restauravimo programa, kurios metu buvo sumontuoti nauji neveikiantys malūno sparnai.

 Parkai ir atviros erdvės 
 Pilies sodai 
Pilies sklype esantys sodai, užimantys apie 2 ha plotą, buvo įrengti 1870-aisiais. 1873 m. Somerso baronas juos išnuomojo rajono tarybai, tačiau nuosavybės teisę į juos taryba įgijo tik 1921 m. Piliakalnio viršūnėje esanti akmeninė piramidė tarnauja kaip vartai į apačioje esančią Baronų olą.

 Gatono parkas 
Gatono parkas, esantis maždaug už 3 km į šiaurę nuo Raigeto, yra 234 ha ploto parkas į pietus nuo nusidriekusių Šiaurės žemakalnių šlaitų. Jo ištakos – viduramžių elnynas, kuris buvo įkurtas Gatono dvaro domene. XVII a. septintajame ir aštuntajame dešimtmečiuose anglų sodininko Lanseloto Brauno sukurtame kraštovaizdyje yra 11 ha ploto dekoratyvinis ežeras. Parkas visuomenei atviras kiekvieno mėnesio pirmąjį sekmadienį nuo vasario iki spalio mėn.

 Vienuolyno parkas 
1920 m. Raigeto vienuolyno teritoriją įsigijo vietos mecenatas Randalas Voganas, kuris padovanojo žemę rajono tarybai, „kad būtų išsaugotas natūralus jos grožis, o ja galėtų naudotis bei ramiai mėgautis visuomenė“. 58 ha ploto parkas visuomenei buvo atidarytas 1946 m. 2007 m. rajono taryba pradėjo restauravimo projektą, iš dalies finansuojamą 4,2 mln. svarų sterlingų loterijos dotacijos lėšomis. Parke yra pagal architekto Dominiko Pero projektą pastatytas paviljonas, kuriame įrengta kavinė. Parke yra vaikų žaidimų aikštelė, teniso kortai ir riedlenčių parkas, taip pat pasivaikščiojimo takai, sodai ir ežeras.

 Raigeto viržynas 
Raigeto viržynas yra 65 ha „ypatingos mokslinės svarbos teritorija“, esanti į vakarus nuo miesto centro. Didelę teritorijos dalį užima atviri viržynai ir rūgščios dirvos, kuriose vyrauja šilinis viržis, pilkoji erika ir lanksčioji šluotsmilgė. Šiose vietovėse taip pat aptinkama prožirnių ir dobilų. Teritorijoje be to yra juodalksnių miškas, kuriame auga paprastoji linksmė, durpyninė našlaitė, pelkinė raistenė ir reta žiloji viksva. Rytiniame viržyno pakraštyje yra pelkėta pieva, kurioje auga pelkinė vingiorykštė, miškinis skudutis, pelkinė puriena ir rausvoji gegūnė.

 Pietų parkas 
Į vakarus nuo Vudhačo esantis Pietų parkas yra 4,25 ha ploto poilsio aikštelė, kuri priklauso Pietų parko sporto asociacijai. Parke yra įrengtos sporto aikštelės ir vaikų žaidimų aikštelė. 2021 m. gruodžio mėn. atidaryta nauja kalnų ir BMX dviratininkams skirta trasa, finansuota dviem 20 000 svarų sterlingų dotacijomis. Nuo 1934 m. spalio mėn. parką prižiūri labdaros organizacija „Fields in Trust“.

 Įžymūs gyventojai 
 Džonas Foksas (1516/17–1587 m.) – martirologas sudarytojas, apie 1548–1559 m. dirbęs Raigeto pilyje Sario grafo vaikų auklėtoju.
 Džonas Parsonsas (1639–1717 m.) – verslininkas ir politikas, 1703 m. Londono lordas-meras, nuo 1681 m. iki mirties gyvenęs Raigeto vienuolyne.
 Anė Aleksander (1774/5–1861 m.) – bankininkė, didžiąją gyvenimo dalį gyvenusi Raigete.
 Džordžas Viljamas Aleksanderis (1802–1890 m.) – bankininkas, filantropas, Anės Aleksander sūnus, nuo 1853 m. iki mirties gyvenęs Vudhače.
 Viljamas Harisonas Einsvortas (1805–1882 m.) – istorinių romanų rašytojas, pastarąją gyvenimo dalį gyvenęs Raigete.
 Džordžas Laksfordas (1807–1854 m.) – botanikas, gyvenęs Raigete iki 1834 m. 1838 m. išleido knygą „Raigeto apylinkių flora“.
 Anė Maning (1807–1879 m.) – rašytoja, 1850–1878 m. gyvenusi ant Raigeto kalvos.
 Džeimsas Kadvortas (1817–1899 m.) – geležinkelių inžinierius, 1879–1899 m. gyvenęs Raigete.
 Frensis Fritas (1822–1898 m.) – fotografas, 1860 m. Raigete įkūręs leidybos įmonę.
 Edvardas Franklendas (1825–1899 m.) – organinių metalų chemikas, 1885 m. ant Raigeto kalvos įkūręs nepriklausomą laboratoriją.
 Margaret Krosfild (1859–1952 m.) – geologė, didžiąją savo gyvenimo dalį gyvenusi mieste.
 Fredas Stryteris (1879–1975 m.) – sodininkas ir transliuotojas, būdamas 12 metų pirmą kartą įsidarbino šalia Raigeto kalvos ir dirbo miestelyje iki 1897 m.
 H. M. Beitemanas (1887–1970 m.) – karikatūristas ir iliustratorius, nuo 1918 m. 14 metų gyvenęs Raigete.
 Klifas Maiklmoras (1919–2016 m.) – transliuotojas, didžiąją savo profesinio gyvenimo dalį gyvenęs Raigete.
 Bobas Dou (1920–2010 m.) – Britanijos mūšio asas, gimęs Raigete.
 Rėjus Alanas (1930–2010 m.) – ventrologas ir rašytojas, gyvenimo pabaigoje gyvenęs Raigete.
 Maksas Čiltonas (g. 1991 m.) – lenktynininkas, gimęs Raigete ir mokęsis Raigeto „St Mary's“ mokykloje.

 Pastabos 

 Šaltiniai 

Kategorija:Anglijos miestai
Kategorija:Sario gyvenvietės