Erich Ludendorff

Ėrichas Frydrichas Vilhelmas Liudendorfas (,  – ) – vokiečių generolas, politikas.

Per Pirmąjį pasaulinį karą išgarsėjo dėl pagrindinio vaidmens 1914 m. vokiečių pergalėse prie Lježo ir Tanenbergo. 1916 m. paskirtas Vokietijos generalinio štabo pirmuoju generolu kvartirmeisteriu, jis tapo pagrindiniu politikos formuotoju de facto karinėje diktatūroje, dominavusioje Vokietijoje visą likusį karo laikotarpį. Po Vokietijos pralaimėjimo svariai prisidėjo prie nacių atėjimo į valdžią.

Po karo Liudendorfas tapo žymiu nacionalistų lyderiu, teigiančiu, kad Vokietijos pralaimėjimas ir Versalyje pasiektas susitarimas buvo marksistų, masonų ir žydų išdavikiško sąmokslo rezultatas.Richard J. Evans (2003) The Coming of the Third Reich New York: Penguin. pp. 201–202  Jis taip pat dalyvavo nepavykusiame 1920 m. Kapo puče ir 1923 m. Alaus puče, o paskui nesėkmingai kandidatavo į prezidentus prieš feldmaršalą Hindenburgą, savo karo laikų viršininką. Vėliau pasitraukė iš politikos ir paskutiniuosius metus skyrė karo teorijos studijoms.

1937 m. Miunchene Liudendorfas mirė nuo kepenų vėžio.Ludendorffs Verlag: Der letzte Weg des Feldherrn Erich Ludendorff, München 1938, S. 8: Das Kranken- und Sterbezimmer im Josephinum in München.

 Šaltiniai 


 Ludendorff, Erich. The Coming War. Faber and Faber, 1931.

 Astore, William J. "The Tragic Pursuit of Total Victory." MHQ: Quarterly Journal of Military History (Autumn 2007) 20#1) pp. 64–73.
 Brownell, William and Denise Drace-Brownell. The First Nazi: Erich Ludendorff, The Man Who Made Hitler Possible (Berkeley: Counterpoint, 2016). 356 pp highly negative online review

 Jones, LTC William A. Ludendorff: Strategist (Pickle Partners Publishing, 2015) online.


 Išnašos 

Kategorija:Vokietijos generolai