Laisvės aikštė (Panevėžys)

Laisvės aikštė – viešoji miesto erdvė Panevėžio centre, pagrindinė ir seniausia aikštė mieste. Trikampė, šiaurėje platesnė, link pietų siaurėjanti ir pereinanti į Ramygalos gatvę. Iki 1920 m. vadinta Turgaus (Rinkos), kartais ir Centrine aikšte, tarpukariu – Laisvės, sovietmečiu – Lenino, po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo grąžintas Laisvės aikštės pavadinimas.

Visoje aikštėje įrengta pėsčiųjų zona. Aikštėje įsikūrusi Panevėžio miesto savivaldybės administracija, Juozo Miltinio dramos teatras, Panevėžio apylinkės teismas. Stovi nenaudojamas „Panevėžio” (buvęs „Nevėžio“) viešbutis.

Iš pradžių aikštės užstatymo būta medinio, vėliau daugėjo mūrinių pastatų. Iki XX a. vidurio aikštės šonuose stovėjo mūriniai, daugiausia dviaukščiai istorizmo stiliaus namai; dabartinis užstatymo vaizdas susiformavo sovietmečiu, po miesto centro rekonstrukcijos, o pačios aikštės vaizdas – po 2019–2021 m. rekonstrukcijos.

 Istorija 
Susiformavo XVI a. pirmoje pusėje Naujajame Panevėžyje, Nevėžio kairiajame krante, prie prekybinių kelių, vedančių link Ramygalos ir Kauno (dabartinė Ramygalos gatvė), link Senojo Panevėžio ir Livonijos (per Nevėžį) ir link Žemaitijos (dabartinė Vasario 16-osios gatvė).Daiva Savickienė, Miestas ant Nevėžio: matęs kryžiuočius, išpirktas ir Maestro paviliojęs, Sekundė, 2020-09-05. Nuoroda tikrinta 2022-08-21.

Aikštė susidarė, Ramygalos gatvei šakojantis į dvi dalis. Tarp jų iki pat XX a. vidurio buvo rengiami turgūs. 1554–1556 m. aplink aikštę jau buvo išsidėstę 27 sodybiniai sklypai ir daržai. Namų tuo metu būta medinių, miestas ne kartą kentėjo nuo karų ir gaisrų, todėl senesnės nei XIX a. pab. architektūros aikštėje neišliko. Po Šiaurės karo, XVIII a. trečiajame dešimtmetyje, aikštės vakariniame šone vis dar buvo didokas neapstatytas sklypas, jame įsikūrė pijorų vienuoliai. 1764 m. aprašymo duomenimis, aikštės šiauriniame šone stovėjo teismo pastatas, rytiniame buvo kareivinės, sinagoga ir dar 11 sklypų, vakariniame – 17 sodybų, tarp kurių ir vaito sodyba. 1788 m. inventoriuje Turgaus aikštėje minimi iždo namai, austerija ir kafenhauzas, 1809 m. – mūrinė kavinė (kafenhauzas), medinė smuklė, 12 krautuvėlių su sandėliais (dviem eilėm po šešias). Aplink aikštę minimi 30 sklypų, iš kurių 21 apstatytas. Aikštės rytiniame šone tarp Malūnų ir Dvaro (dabartinė Ukmergės) gatvių buvo 6 sklypai (5 apstatyti), tarp Dvaro ir Ramygalos gatvių – 9 sklypai (apskrities iždinė ir dar 4 apstatyti sklypai). Vakariniame aikštės šone surašyta 11 sklypų (8 apstatyti, iš jų vienas mūrinis namas, 3 krautuvės ir kanceliarija), šiauriniame – 4 sklypai: 2 mūriniai namai, teismo namas ir archyvo pastatas.Algimantas Miškinis, Panevėžio urbanistinė raida iki 1871–1872 m.. Nuoroda tikrinta 2022-08-21.

1820 m. ruoštasi aikštę išgrįsti: išleistas apskrities valdybos įsakas į turgų atvykstantiems valstiečiams atsivežti keletą akmenų grindiniui arba mokėti grindinio mokestį. Iki 1839 m. aikštė išgrįsta bruku (netašytais akmenimis), tarpukariu pergrįsta tašytais akmenimis. Grindinio būta ir anksčiau: 2019 m. atliekant žvalgomuosius archeologinius tyrimus priešais miesto Savivaldybės centrinį įėjimą atkastas XVIII a. grindinys.Raimonda Mikučionytė, Laisvės aikštės rekonstrukcija atvėrė istorines Panevėžio miesto detales, 15min, 2019-08-27. Nuoroda tikrinta 2022-08-23.

1830 m. vienuolyno sode prie aikštės pastatyta apskrities iždinė, o po 1831 m. aikštėje nugriautas pusiau apgriuvęs valsčiaus namas, kuriame anksčiau vykdavo bajorų seimeliai ir teismai. 1860 m. aikštės pietvakariniame kampe, prie Ramygalos gatvės, skirtas sklypas katalikų bažnyčios statybai, kuri pradėta 1862 m., bet dėl 1863 m. sukilimo nutraukta. Bažnyčia šioje vietoje taip ir nepastatyta. 1872 m. aikštė jau oficialiai vadinama Turgaus aikšte.Jonas Čergelis, Laisvės aikštė, Jono Čergelio studija, Panevėžys, 2017 m. Nuoroda tikrinta 2022-08-26.

1904 m. miesto savivaldybė įpareigojo sklypų savininkus per 3 metus įrengti aikštės šonuose šaligatvius ir apsodinti juos medžiais. 1909 m. aikštėje nutarta įrengti artezinį šulinį, 1912 m. planuota nutiesti vandentiekį. XX a. pr. pietinė aikštės dalis apsodinta medžiais, šiaurinėje daugėjo mūrinių  namų. 1919 m. Turgaus aikštė pervadinta Laisvės aikšte. Tarpukariu rūpintasi iš aikštės iškelti turgų, 1938 m. Klaipėdos, Daukanto ir Džonto gatvių rajone pradėjo veikti nauja turgavietė, tačiau dėl vietos stokos 1940 m. turgus grąžintas į Laisvės aikštę.Donatas Pilkauskas, Panevėžio miesto turgus, Panevėžio istorijos puslapiai, Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešoji biblioteka, 2017-04-06. Nuoroda tikrinta 2022-08-21.

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje dalis aikštės pastatų nukentėjo nuo karo veiksmų, ypač šiaurės rytinėje dalyje, tačiau labiausiai aikštės vaizdą pakeitė sovietmečiu įvykdyta miesto centro rekonstrukcija: aikštės vakariniame šone beveik visi senieji namai nugriauti, jų vietoje pastatyti nauji, didesni; kitur senieji pastatai rekonstruoti keičiant aukštį, architektūrą.

1952 m. pastačius paminklą V. Leninui, aikštė pervadinta Lenino vardu. 1964 m. aikštėje pradėta kurti pėsčiųjų zona, iki 1970 m. pagrindinis transporto srautas nukreiptas kitomis gatvėmis, o aštuntojo dešimtmečio pradžioje eismas uždraustas ir aikštė palikta tik pėstiesiems.Emilija Juškienė, Kada Laisvės aikštėje (buvusi Lenino) nebeliko transporto eismo? , Aukštaitijos internetinė naujienų agentūra, 2022-08-20. Nuoroda tikrinta 2022-08-23. 1982 m. ji išklota betoninėmis plokštėmis.

Po Lietuvos nepriklausomybės atstatymo aikštei grąžintas Laisvės pavadinimas. 1998 m. pakeista nepatogi vaikščiojimui betoninių plokščių danga, apie 2007 m. rekonstruota šiaurinė aikštės dalis,  o 2019–2021 m. – visa aikštė.Dovilė Barvičiūtė, Po rekonstrukcijos atgimusios pagrindinės Panevėžio aikštės mįslės, 2021-07-07. Nuoroda tikrinta 2022-08-23.

 Geografija 
Laisvės aikštė yra miesto centre, į pietus nuo Nevėžio senvagės, ribojama Elektros gatvės šiaurėje ir Vilniaus gatvės pietuose. Aikštės planas nuo jos susiformavimo pradžios beveik nepakitęs. Į aikštę vakarų pusėje XX a. pradžioje vedė 5 gatvės, šiuo metu – po sovietmečiu suformuoto aklino perimetrinio užstatymo vakariniame aikštės šone visos gatvės nuo aikštės atkirstos. Rytų pusėje į aikštę suėjo 7 gatvės, iki šių laikų liko dvi: Ukmergės ir Savanorių aikštės tęsinys. Aikštės erdvė šiaurinėje dalyje sovietmečiu praplėsta: apie 20 m į vakarus po viešbučio „Nevėžis” pastatymo ir apie 40 m į rytus po Dramos teatro rūmų atidarymo.<ref name="Petrulienė">Alfreda Petrulienė, [http://www.lad.lt/data/com_ladreports/5078/1-53.pdf Panevėžio miesto Laisvės aikštės šiaurinės dalies archeologinių žvalgomųjų tyrinėjimų (L 23) ataskaita”], Panevėžio kraštotyros muziejus, Panevėžys, 2007 m. Nuoroda tikrinta 2022-08-22.</ref> 

 Žymesni pastatai 



 Mažoji architektūra 
 Paminklai ir skulptūros 
Iki Antrojo pasaulinio karo aikštėje paminklų nebuvo. Tarpukariu mieste planuota pastatyti paminklą Nepriklausomybės kovoms atminti, tačiau neaišku, ar jam skirta vieta buvo Laisvės aikštėje. Paminklo statybai buvo renkamos aukos, skulptorius Juozas Zikaras paruošė paminklo maketą, tačiau po kurio laiko paminklo idėjos buvo atsisakyta ir surinktos lėšos skirtos muziejaus statybai.Donatas Pilkauskas, Skulptoriaus Juozo Zikaro sukurtas Nepriklausomybės paminklo maketas Panevėžyje, Aukštaitijos internetinė naujienų agentūra, 2017-11-25. Nuoroda tikrinta 2022-08-28.

Pokariu aikštės šiaurinėje dalyje numatyta pastatyti 12 m aukščio sovietinį Laisvės paminklą su tribūna 25 asmenims. LTSR Ministrų Taryba leidimo statyti nedavė, vietoj to 1952 m. pagal tipinį projektą išlietas betoninis Lenino paminklas, aikštė pervadinta Lenino vardu. 1985 m. betoninis paminklas pakeistas kitu, granitiniu, o atkūrus Lietuvos nepriklausomybę – pašalintas.Leonas Kaziukonis, Planavo kapitalinį Laisvės paminklą, o pastatė betoninį Leniną, Aukštaitijos internetinė naujienų agentūra, 2021-01-28. Nuoroda tikrinta 2022-08-22.

1998 m. aikštė papuošta skulptoriaus Alfrido Pajuodžio organizuoto skulptūrų simpoziumo darbais: Audriaus Tamošaičio „Koralu“ (1999 m., Karelijos granitas, marmuras),Koralas, Panevėžio kraštas virtualiai, Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešoji biblioteka. Nuoroda tikrinta 2022-08-28. Algimanto Vytėno „Virsmu“ (1999 m., granitas),Virsmas, Panevėžio kraštas virtualiai, Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešoji biblioteka. Nuoroda tikrinta 2022-08-28. V. Tallat-Kelpšos „Lizdu“ (1999 m., Karelijos granitas),Lizdas, Panevėžio kraštas virtualiai, Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešoji biblioteka. Nuoroda tikrinta 2022-08-28. A. Pajuodžio „Langu“ (1999 m., Karelijos granitas)Langas, Panevėžio kraštas virtualiai, Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešoji biblioteka. Nuoroda tikrinta 2022-08-28. ir kitomis. 2019 m., pradėjus aikštės rekonstrukciją, skulptūros iškeltos.

2003 m. miesto 500-ųjų metinių proga aikštės šiaurinėje dalyje, šalia Senvagės, atidengtas granitinis paminklas Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Aleksandrui. Paminklo autorius – Stanislovas Kuzma.Paminklas Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Aleksandrui, Panevėžio istorijos puslapiai, Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešoji biblioteka. Nuoroda tikrinta 2022-08-28. 2007 m., minint režisieriaus Juozo Miltinio šimtąsias gimimo metines, priešais Dramos teatrą atidengtas bronzinis paminklas „Mintis”, vaizduojantis ant kėdės sėdintį režisierių. Paminklo autorius – Regimantas Midvikis.„Mintis”, paminklas Juozui Miltiniui, Panevėžio istorijos puslapiai, Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešoji biblioteka. Nuoroda tikrinta 2022-08-28.

 Kiti objektai 
Aikštės šiaurinėje dalyje stovi vandenpylė troškuliui nemokamai numalšinti.Laisvės aikštėje pradėjo veikti nauja vandens kolonėlė – gertuvė, Aukštaitijos internetinė naujienų agentūra, 2021-04-13. Nuoroda tikrinta 2022-08-26. Po 2019–2021 m. rekonstrukcijos šiaurinė aikštės dalis išklota kiniškomis iš akmens išpjautomis granitinėmis plokštėmis ir trinkelėmis, o šioje aikštės dalyje buvusios dar geros būklės raudonos granitinės plokštės perkeltos į pietinę aikštės dalį prie miesto savivaldybės, kur įrengta reprezentacinė erdvė. Aikštės centre pastatyta balto plastiko konstrukcija, kurią prireikus galima transformuoti į nedidelį paviljoną. Šalia įrengta vaikų žaidimo aikštelė. Netoliese po šimtamečiu ąžuolu sudėtos raidžių plytelės, kuriose įamžinti miesto įvykiai, datos, projekto autoriai. Tekstai sudėlioti atkarpomis, penkiose eilėse. Kiekvieną įrašytą frazę sudaro vienodas simbolių skaičius – 150.Dovilė Barvičiūtė, Po rekonstrukcijos atgimusios pagrindinės Panevėžio aikštės mįslės, Statyba ir architektūra, 2021-07-07. Nuoroda tikrinta 2022-08-28. Pagrindinis aikštės pietinės dalies akcentas – apvalus baseinas su iš po žemių trykštančiu fontanu. Kitur aikštėje tarp medžių įrengtos salelės poilsiui ar kavinukėms po atviru dangumi.Laisvės aikštė apsivilko naują rūbą (fotogalerija), Sekundė, 2020-10-05. Nuoroda tikrinta 2022-08-28.

Aikštėje auga du 1930 m. pasodinti ąžuolai: Vytautui Didžiajam pagerbti ir Lenkijos okupuotam Vilniui atminti. 1989 m. aikštėje pasodintas Atgimimo ąžuoliukas Lietuvos nepriklausomybei įamžinti.Panevėžio Laisvės aikštė , kapamatyti.lt. Nuoroda tikrinta 2022-08-28.

 Išnašos 

Kategorija:Lietuvos aikštės
Kategorija:Panevėžys