Stalupėnų mūšis

Stalupėnų mūšis – mūšis, įvykęs 1914 m. rugpjūčio 17 d., tarp Rusijos ir Vokietijos kariuomenių. Tai pirmasis Pirmojo pasaulinio karo mūšis Rytų fronte. Hermano fon Fransua vadovaujami vokiečiai surengė sėkmingą kontrataką prieš keturias rusų pėstininkų divizijas iš skirtingų pėstininkų korpusų, kurios smarkiai juos lenkė karių skaičiumi, tačiau buvo atskirtos viena nuo kitos, todėl susidarė tarpas tarp 27-osios pėstininkų divizijos ir 40-osios pėstininkų divizijos, o jų veiksmai tarpusavyje buvo menkai koordinuojami. Tai buvo nedidelė vokiečių sėkmė, tačiau ji nedaug pakenkė Rusijos planams.

 Mūšis 
Rugpjūčio 15 d. Fransua vyrai susidūrė su rusų 1-osios armijos žvalgybos daliniais į šiaurės rytus nuo Stalupėnų ir tą pačią naktį, rusams atsitraukus, užėmė Eitkūnus. Rugpjūčio 16 d. Pritvicas įsakė Fransua grįžti į Gumbinę, nes jis perkėlė 8-ąją armiją prie Angrapės, kai jo žvalgybinis skrydis pastebėjo besitelkiančią 2-ąją armiją. Tačiau Fransua savo 1-ąją pėstininkų diviziją paliko Stalupėnuose, o 2-ąją pėstininkų diviziją padalijo tarp Geldapės ir Tolminkiemio.

Rugpjūčio 17 d. Renenkampfas įžygiavo su visais trimis pėstininkų korpusais, tačiau nekoordinuotai. Jo kavalerija buvo šiaurėje, o XX korpusas su 28-ąja ir 29-ąja pėstininkų divizijomis – į šiaurę nuo kelio, III korpusas su 25-ąja ir 27-ąja pėstininkų divizijomis – prie kelio ir į pietus nuo jo. IV korpusas su 40-ąja ir 30-ąja pėstininkų divizijomis veržėsi į pietus nuo Romintos girios. Įpusėjus mūšiui Fransua pašaukė generolo Adalberto fon Falko 2-ąją pėstininkų diviziją Tolminkiemyje ir jo haubicas Gumbinėje, kad sustiprintų jo pozicijas Stalupėnuose. 13 val. atvyko Pritvico pasiuntinys ir įsakė Fransua trauktis į Gumbinę. Fransua atsakė: „Praneškite generolui fon Pritvicui, kad generolas fon Fransua nutrauks mūšį, kai rusai bus nugalėti“. Verždamasis Falkas galėjo pulti rusų 27-osios pėstininkų divizijos flangą, kai tarp rusų 27-osios ir 40-osios pėstininkų divizijų susidarė tarpas.

Įnirtinga frontalinė ataka palaužė rusų diviziją, kuri bėgo į rytus, netekusi 3 000 karių ir 5 000 belaisvių, įskaitant beveik visą rusų 105-ąjį pulką. Nors rusų 29-oji ir 25-oji divizijos pasiekė tam tikros sėkmės į šiaurę nuo Stalupėnų ir paėmė keletą belaisvių bei ginklų, jos negalėjo pakeisti mūšio baigties.

 Pasekmės 
Fransua nusprendė nebepersekioti rusų, o pasitraukė į Gumbinę, kaip jam buvo įsakyta. Maksimilianas fon Pritvicas, pasinaudojęs Fransua sėkme, perkėlė savo pajėgas į priekį, o Fransua laikė Gumbinę.

 Išnašos 

 Šaltiniai 




Kategorija:Rytų Prūsija
Kategorija:Pirmojo pasaulinio karo Rytų fronto mūšiai
Kategorija:Rusijos imperijos mūšiai
Kategorija:Vokietijos mūšiai
Kategorija:Mūšiai Kaliningrado srities teritorijoje
Kategorija:1914 metai