L118

L118 light gun arba 105 mm lengvoji haubica – 105 mm velkama haubica. Iš pradžių ji buvo sukurta ir pagaminta Anglijoje Britų armijai aštuntajame dešimtmetyje. Nuo tada ji buvo plačiai eksportuojama. M119 haubica yra Jungtinių Valstijų versija, kurioje naudojami kitokio tipo šaudmenys.

 Istorija 

 Raida 
Nuo 1961 iki 1975 m. Britų armija naudojo 105 mm kalnų patranką L5 su L10 sviediniais (OTO Melara Mod 56) kaip jos lengvosios artilerijos ginklą, įvairiai pakeičiant 75 mm haubica, 25 svarų patranką haubicą ir 25-svarų ginklą aštuoniuose reguliariosios artilerijos pulkuose. Šaudoma buvo JAV M1 tipo amunicija (JK vadinama „105 mm How“).

 Didžiosios Britanijos tarnyboje 


Šiuo metu, Britų armija turi keturis lengvųjų ginklų pulkus: 3rd Regiment Royal Horse Artillery, 4th Regiment Royal Artillery, 7th (Parachute) Regiment Royal Horse Artillery, and 29 Commando Regiment Royal Artillery. Kiti pulkai buvo laikinai aprūpinti šiuo ginklu tarnybai Afganistane. 14 (Training) Regiment Royal Artillery naudoja treniruotėms Karališkoje artilerijos mokykloje.

Keturi pulkai Army Reserve, The Honourable Artillery Company (HAC), 103rd (Lancashire Artillery Volunteers) Regiment Royal Artillery, 104th Regiment Royal Artillery ir 105th Regiment Royal Artillery) taip pat turi lengvąją haubicą.

2001 m. lapkričio 30 d. L118 lengvoji haubica Edinburgo pilyje pakeitė 25 svarų One O'Clock Gun. Pagal tradiciją šaudoma kiekvieną dieną pirmą valandą, išskyrus sekmadienius, Didįjį penktadienį ir Kalėdų dieną. Lengvąja haubica kiekvienais metais Atminimo sekmadienį ir Paliaubų dieną taip pat šaudo 14 (mokomasis) karališkosios artilerijos pulkas .

 Dizainas 

 Šaudmenys 

105 mm Fd Mk 2:
 L31 high explosive (HE) pripildyta  RDX/TNT.
 L45 dūmų bazės išmetimas. Nukritę ant žemės, jie 60 sekundžių išskiria tankius baltus dūmus.
 Tikslinis žymeklis. Jie sukuria tankų oranžinį (L38) arba raudoną (L37) debesį (pagamintą iš PETN HE ir spalvotų dažų mišinio), kuris sprogsta ore arba smūgio metu, ir yra naudojami taikiniams žymėti, pvz., oro smūgiams.
 L43 šviečiantys. Suteikia parašiuto blykstės pagrindą, kurį išstumia laiko degalai (L81) maždaug 400 metrų virš žemės ir dega 30 sekundžių.
 L42. Naudojamas tiesioginiam šaudymui į šarvuotus taikinius ar pastatus, turi pagrindinį degiklį su traseriu.
 L41 PRAC. Inertiškas praktinis apvalkalas, naudojamas treniruotėse vietoj HESH.
 L50 HE.
 L52 yra keturi kanistrai, užpildyti raudonais fosforo dūmais.
 L54 „juodos šviesos“ apšvietimas, naudojant tą pačią konfigūraciją kaip ir L43, kad būtų lengviau stebėti naudojant naktinio stebėjimo įrenginius.
 L83 grąžtas. Inertiškas apvalkalas, skirtas nešaudymo treniruotėms.

 Vėlesni patobulinimai 

Pajėgumų tobulinimo programa buvo pradėti tobulinti JK ginklai 2007 metais, siekiant sumažinti svorį ir patobulinti kai kuriuos komponentus. Svorio mažinimo priemonės apima kai kurių plieninių komponentų pakeitimą titanu, tačiau tik kai kurie elementai buvo pradėti naudoti JK. MVMD taip pat yra glaudžiau sujungtas su LCDU, todėl sumažėja elektros energijos poreikis.

Maždaug 2010 m. Afganistane buvo pristatyti nauji tiesioginiai ugnies taikikliai, skirti naudoti ilgesniam nuotoliui. Tai snaiperio teleskopinis taikiklis ir naujas naktinis taikiklis.

2011 metų pabaigoje buvo užsakytas naujas LCDU su kiek didesniu jutikliniu ekranu. Jis gali leisti perduoti duomenis iš FC-BISA ir įtraukti NATO ginkluotės balistinį branduolį (NABK), skirtą tiesioginiam šaudymui.

 Variantai 

 L119 
 Didžiosios Britanijos tarnyboje L119 buvo naudojamas tik mokymams Karališkojoje artilerijos mokykloje, o paskutinės britų L119 buvo pašalintos 2005 m. Tačiau L119 yra populiarus ginklas tarp daugelio eksporto klientų, kurie vis dar naudoja M1 amuniciją.

2022 m. Naujosios Zelandijos armija išsiuntė 30 karių į Jungtinę Karalystę, kad jie apmokytų ukrainiečių karius naudoti lengvąjį ginklą L119, kaip karinę pagalbą Ukrainai. Jie turėjo būti JK nuo gegužės iki liepos mėnesio, o kiekvienas kursas truko savaitę. Naujoji Zelandija taip pat padovanojo Ukrainai apie keturiasdešimt taikiklių.

 M119 

L119 buvo toliau modifikuotas ir pagamintas pagal licenciją JAV armijai. Naujausia versija yra M119A3, pristatyta 2013 m. su skaitmenine ugnies valdymo sistema ir GPS palaikomu inerciniu navigacijos įrenginiu, naudojant programinę įrangą, gautą iš M777A2.

 Kiti variantai 
Aštuntajame dešimtmetyje buvo sukurtas trečiasis variantas su L21 Ordnance ir pagaminti prototipai. Tai buvo skirta Šveicarijai ir buvo naudojami Šveicarijos modelio 105 mm šoviniai. Į tarnybą nepateko.

1984 m. L119 pradėjo tarnybą Australijos armijoje, pavadintą „Hamelio ginklu“, kad pakeistų M2A2. Ginklas buvo pagamintas pagal licenciją Australijoje Australijos ir Naujosios Zelandijos armijoms, naudojant daugiausia Australijos gaminamus komponentus. Planai gaminti 105 mm lauko šovinius buvo atidėti.

 Naudotojai 


 Dabartiniai naudotojai 
  (8 L118)
  (12 L118)
  (36 L118)
  (12 L118)
  (40 L118 (Armija) ir 18 L118 (Karinio jūrų laivyno laivynas))
  (24 L118 ir 6 L119)
  (40 L118)
  (9 L118)
  (30 L118)
  (8 L118)
  (24 L119)
  (42 L118)
  (21 L119)
  (56 L118)
  (60 L119) Royal Thai Army gavo vidaus gamybos patentą
  (73 L118)
  (126 L118) (Armija)
  (36 L119)
  (821 M119A2/A3)

 Buvę naudotojai 
  (111 L119, 2014 m. išimta iš ginkluotės; 92 buvo parduotos britų įmonei BAE Systems 2018 metais)
  (8 L118 paskolintos iš Jungtinių Arabų Emyratų 1995 m.)
  (2 L118 vertinimui 1976 m. birželį)
  (6 L127A1 prototipai pristatyti 1979–1981 m.)

 Išnašos 

 Nuorodos 
 105 mm Light Gun at BAE website
 Artillery and air defence at British Army website
 105 mm Light Gun at FAS website

Kategorija:Lauko artilerija