Liubaša

Liubaša (ček. Libuše) – legendinė Pšemyšlidų dinastijos valdovė ir visos čekų tautos protėvė. Pasak legendos po tėvo mirties tapo karaliene; ji ištekėjo už artojo Pšemyšlio, su kuriuo pradėjo Pšemyšlidų dinastiją ir VIII a. išpranašavo bei įkūrė Prahos miestą.Peter Demetz 1997 m.. Praha juodai ir auksiniai: europietiško miesto gyvenimo akimirkos (Prague in Black and  Golden:Scenes from the Life of a European city) Hill and Wang leidyklos leidimas, ISBN 978-0-8090-1609-9

 Legendos 
Teigiama, kad Lubaša buvo jauniausia legendinio Čekijos valdovo Kroko dukra.

Legenda byloja, kad Liubaša turėjo dvi seses: Kazi buvo gydytoja, o Teta – burtininkė, bet Liubaša buvo išmintingiausia iš trijų seserų, turėjo aiškiaregystės galią, todėl tėvas ją ir pasirinko savo įpėdine, kad galėtų teisingai valdyti žmones. Ji pranašaudavo iš savo pilies Libušine, nors vėlesnės legendos sako, jog tai buvo Vyšehrade.

Kitoje legendoje pasakojama, kad Liubaša užlipo ant uolėto skardžio aukštai virš Vltavos ir išpranašavo: „Matau didį miestą, kurio šlovė palies žvaigždes“. Toje vietoje ji įsakė pastatyti pilį ir miestelį vardu Praha.

Nors ji išmintingai valdė, vyriškoji genties dalis buvo nepatenkinta, kad jų valdovė – moteris, ir reikalavo, kad ji ištekėtų, tačiau Liubaša jau buvo įsimylėjusi artoją Pšemyšlį. Todėl ji papasakojo apie viziją, kurioje matė ūkininką su sulaužytu sandalu, ariantį lauką, arba pagal kitas legendos versijas, valgantį nuo geležinio stalo. Ji nurodė savo tarybos nariams surasti šį vyrą, paleisdama arklį sankryžoje; jie nusekė paskui jį iki Stadicės kaimo ir rado Pšemyšlį tiksliai taip, kaip apsakė Liubaša (arė lauką arba naudojo geležinį plūgą kaip laikiną stalą). Pora tarnų, radę Pšemyšlį, atvedė jį į kunigaikščių rūmus, kur Liubaša už jo ištekėjo. Jie kartu susilaukė trijų sūnų: Radobylio, Lidomiro ir Nežamyslio, kuris tęsė Pšemyšlidų dinastiją.

Kitoje legendoje ji įsakė savo tarybos nariams įkurti miestą toje vietoje, kur vidurdienį jie rastų vyrą, geriausiai besinaudojantį dantimis. Jie išvyko ir vidurdienį rado vyrą, pjaunantį medžio luitą (naudojantį pjūklo dantis), kai visi kiti valgė. Kai jie jo paklausė, ką jis gamina, jis atsakė „Prah“ (kas čekiškai reiškia „slenkstis“), todėl Liubaša miestą pavadino Praha.Tomas Karlylas (1874) Mūzų, Tiecko ir Richterio pasakos. 1 tomas. London: Chapman and Hall leidyklos leidimas 102-103 psl.

 Atminimas 
Liubašos ir Pšemyšlio istoriją XII amžiuje išsamiai atpasakojo Kosmasas Prahietis savo knygoje ,,Bohemijos kronikos“ (Chronica Boëmorum).

Liubaša paminėta ir 1552 m. Jano Dubravijaus kronikoje ,,Bohemijos valdovų istorija“ (Historia regni Bohemiae), o žymus vokiečių rašytojas Johanas Karlas Augustas Mušausas pasinaudojo legenda, papildydamas Popiežiaus Pijaus II-ojo Cardinalis de Bohemarum Origine ac Gestis Historia, kurią įtraukė į savo knygą ,,Vokietijos liaudies pasakos“ (Volksmärchen der Deutsche, 1782–87).

Mitinė Liubašos pusė įkvepė keletą dramos kūrinių, tarp jų Franco Grilparzerio tragediją ,,Liubaša“, Bedrižicho Smetanos operą ,,Liubaša“ ir Milošo Urbano romaną ,,Laukas ir palisadas“ (Pole a palisáda). Taip pat Liubaša yra Edvardo Einhorno pjesės „Rudolfas II“ veikėja.Rudolf Il , pasaulinė premjera

2009 m. buvo išleistas Liubašos ir Pšemyšlio meilės istorijos amerikiečių ir čekų gamybos filmas, vardu ,,Pagonių karalienė“.The Pagan Queen (Pagonių Karalienė) Internetinėje filmų duomenų bazėje (IMDb) 

Yra jos vardu pavadintas asteroidas 264 Liubaša.Lutz Schmadel (2007)  ,,Nykštukinių planetų žodynas‘‘ – (264) Liubaša. ,,Springer‘‘ leidyklos leidimas 38 psl.  10.1007/978-3-540-29925-7_265 ISBN 978-3-540-00238-3

 Šaltiniai 

Kategorija:Čekijos valdovai