Bečių dvaras

Bečių dvaras (arba Karolinavo dvaras) – buvęs dvaras Bečiuose (Ukmergės rajonas). Šiuo metu dvarvietė beveik netvarkoma, išskyrus teritoriją aplink Bečių šaltinį. Sodybos vieta apžėlusi menkaverčiais želdiniais, supama retai šienaujamos augmenijos. Likę krosnies ir kamino mūrai nekonservuoti, todėl yra ardomi atmosferos poveikio. Tvenkinys didžiąja dalimi užžėlęs, išskyrus nedidelį plotą ties maudykle rytiniame krante. Vandens malūno išlikę dalis akmeninių pamatų, bet yra apžėlę ir sunkiai pastebimi nuo kelio. Ledainė yra geriausiai išsilaikęs dvaro laikų statinys.

 Pavadinimas 

Iki XX a. pradžios dabartinio Bečių kaimo teritorijoje stovėjo Karolinavo dvaro sodyba. 1880 m. leidimo buvusios ATR vietovardžių sąvade Bečių dvaras įrašytas Karolinowo pavadinimu, taip pat nurodant kad kitaip dar vadinamas Becze. Analogiškai įvardytas ir 1899 m. Rusijos Imperijos kariniame žemėlapyje – .

 Istorija 
kairėje|miniatiūra|upright|Bečių dvarininkas A. Stolypinas

Dvaro istorija prasidėjo 1830 m.,Czesław Malewski Rodziny szlacheckie na Litwie w XIX wieku, p. 505 malewski.indd (rcin.org.pl) kai žemių savininku tapo Vilniaus gubernijos gubernatorius (nuo 1823 iki 1830 m.), Švedijos didikų giminės iš Suomijos palikuonis, Peteris Hornas (, ,Горн, российский род // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907. 1771-1847). Čia jis netrukus įkūrė dvaro sodybą ir pavadino ją savo žmonos ir dviejų jų vaikų Aleksandro (g. 1825 m. Vilnuje) ir Peterio (g. 1828 m. VilniujeGeneteka baza Polskiego Towarzystwa Genealogicznego (genealodzy.pl)) motinos Karolinos Georgini de Fabris garbei. XIX a. pabaigoje dvaras tebepriklausė „grafui Hornui“, tad gali būti, kad po tėvo mirties jį perėmė vienas iš grafo sūnų. 

Ne vėliau kaip nuo 1902 m. dvaras buvo carinės Rusijos ministro pirmininko Piotro Stolypino brolio, žurnalisto ir modernaus ūkininkavimo propaguotojo Aleksandro Arkadjevičiaus Stolypino (Александр Аркадьевич Столыпин) nuosavybė, kurioje jis leido vasaras. Tuo metu jam priklausė apie 300 ha aplinkinės žemės. Nuo dvaro tvenkinio link plytėjo puikiai prižiūrėtas parkas su malkomis šildoma oranžerija, kurioje auginti šiltųjų kraštų augalai. Bečių šaltinis tuo metu tryško iš žemės, o jį supo rožynas. Vidury rožyno buvo suolelis, kuriame dvarininkas mėgdavo ilsėtis ir leisti laiką skaitydamas spaudą. Puikiai sutvarkyta buvo ir tvenkinio pakrantė nuo dvaro pusės, buvo įrengtas mūrinis lieptas, per kanalą sumūrytas tiltelis, išlikęs iki šiandien. Kad tvenkinyje būtų pakankamai vandens sukti malūno ratą, nuo Rizgonių miške esančio Ilgajo ežero iki pat dvaro oranžerijos darbininkų rankomis buvo iškastas kanalas, vandeniu pildęs Bečių tvenkinį.

Į savo valdas A. Stolypinas iš Sankt Peterburgo vykdavęs traukiniu. Pasakojama, kad traukiniu kartu gabendavęsis ir automobilį, kuriuo nuo Jonavos geležinkelio stoties atvykdavo ir iki Bečių. Aleksandrą Stolypiną dvare lankydavo brolis Piotras. Čia jis viešėjo ir jam lemtingą 1911 m. vasarą, tad Bečiai buvo paskutinio brolių susitikimo vieta.Петр Аркадьевич Столыпин. Воспоминания о моем отце. 1884-1911 40 skyrius Skelbta, jog dvarininkas pranešė 1913 m. gegužės 12 dieną parduodąs dvarą aukcione.Kurjer Litewsky 1903 Nr. 70http://elibrary.mab.lt/bitstream/handle/1/18013/174729m1913n70.pdf?sequence=71&isAllowed=y Dvaras su didele 10421 rublio skola Bajorų žemės banko buvo tebeparduodamas 1914 m. gruodžio 4 d. Vilniuje.Lietuvos žinios Nr. 17ahttps://www.epaveldas.lt/preview?id=C1B0003192409-1914-Spal.31 Po 1917 m. revoliucijos iš Rusijos emigruoti buvo priverstas ir pats buvęs šeimininkas Aleksandras.https://web.archive.org/web/20110912001410/http://www.serednikovo.ru/history/stolypin_p_a/stolypin_p_a_9.html Dvarą ėmė valdyti jį įsigijęs vokietis Rotšildas, varęs žmones dvaran, už dieną mokėjęs po 1 markę ir 0,5 kg grūdais. Karui pasibaigus, dvaro žemę išsidalino buvę dvaro darbininkai, kumečiai.  Jie žemę naudojo iki 1923 m. žemės reformos, kai dvaro žemė buvo išdalinta už Lietuvos nepriklausomybę kovojusiems savanoriams ir buvusiems dvaro žmonėms. 

Žinoma, kad 1924 m. parceliuojant valstybės nusavintą dvarą, kuriam tuo metu priklausė 86 ha žemės, dvaras jau buvęs prastai prižiūrėtas. 10 m pločio ir 40 m ilgio mediniai dvaro rūmai buvo apleisti ir pakankamai prastos būklės. Ant tvenkinio užtvankos tebestovėjo medinis vandens malūnas su didelio skersmens, bet siauru ratu, tik tuo metu jau neveikė. Tokios būklės dvarą iš varžytinių įsigijo farmacininkas ir visuomenės veikėjas Steponas Nasvytis, tuo metu už jį sumokėjęs 44 100 litų. Dvaras ir jo ūkis buvo sutvarkyti, bet 1931 m. Nasvytis dvarą pardavė, nes dvaro žemė buvo prasta ir ūkininkavimas jame buvo nuostolingas. Nacionalizuoti dvaro rūmai per karą ir po jo sunyko, todėl nepriklausomybės laikų nesulaukė.

 Šaltiniai 

Kategorija:Ukmergės rajono dvarai