Linas Lazėnas

Linas Lazėnas (1941 m. liepos 7 d. Kaune – 1986 m. rugpjūčio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos kino režisierius.

 Biografija 
1964 m. pradėjo dirbti Lietuvos kino studijoje režisieriaus asistentu. 1971 m. baigė Leningrado teatro, muzikos ir kinematografijos institutą.

Kūrė sovietinę okupacinę valdžią ir ją Lietuvoje įtvirtinusius žmones šlovinančius filmus. Tarp jo herojų – Ivanas Černiachovskis, Karolis Požėla, Kazimieras Liaudis, Vincas Mickevičius-Kapsukas, Vytautas Putna, Jakovas Smuškevičius, Antanas Sniečkus („Aš – Putna“, 1973 m.; „Generolas Duglas“, 1978 m.; „Apysaka apie Černiachovskį“, 1982 m.). Sukūrė filmų, iliustruojančių sovietinę naujausios Lietuvos istorijos versiją („Kelias“, 1969 m.; „Susitikimai“, 1970 m.; „Nepaprasta viltis“, 1971 m.; „Antanas Sniečkus. Gyvenimo ir veiklos bruožai“, 1975 m.; „Gyvenimo verpetuose“, 1977 m.; „Keturiasdešimtųjų birželis“, 1979 m.; „Dialogas su sąžine“, 1980 m.; „Laisvės kaina“, 1983 m.; „Meilė ir išdavystė“, 1984 m.), dokumentinių filmų („Prancūziškas egzaminas“, 1972 m.; „Apmąstymai prie paradinių durų“, 1973 m.; „10 minučių prieš pamainą“, 1974 m.; „Lietau, pažadink mane“, 1974 m.; „Mano rankos“, 1977 m.; „Laikas gyventi, laikas…“, 1978 m.; „Dienoraštis be datų“, 1980 m.), mokslo populiarinamųjų filmų („Puikūs užkandžiai“, 1967 m.; „Grožio mokykla“, 1967 m.; „8 vizitinės kortelės“, 1968 m.; „Noriu būti“, 1972 m.; „Pasaulis po saule“, 1972 m.; „Mūsų gyvenimo gėlės“, 1973 m.; „Prie Baltijos“, 1975 m.; „Tarnaitė ar karalienė“, 1976 m.). Parašė scenarijų kai kuriems savo filmams.Lietuvos kinematografininkai / Laimonas Tapinas. – Vilnius: Mintis, 1986. – 58-59 psl.https://www.vle.lt/straipsnis/linas-lazenas/

Brolis Leonas Gytis Lazėnas (1939–1985).

 Įvertinimas 
 1974 m. Ostravos festivalio didysis prizas
 1978 m. Lietuvos komjaunimo premija
 1984 m. LSSR nusipelnęs meno veikėjas
 1985 m. LSSR valstybinė premija (su kitais) 

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 Lino Lazėno filmai (LRT)

Kategorija:Lietuvos kino režisieriai