Buča

Bučà () – miestas Ukrainoje, Kijevo srityje, išsidėstęs apie 23 km į šiaurės vakarus nuo Kijevo centro. Miestą nuo Irpinės (Kijevo kryptimi) skiria Bučos upė. Anksčiau Buča buvo miesto tipo gyvenvietė, pavaldi Irpinės miesto tarybai. 2024 m. turėjo apie 35 tūkst. gyventojų.

Nuo 2022 m. – Ukrainos miestas-didvyris.

 Istorija 

miniatiūra|220px|left|Buvęs Sokologorskio dvaras
Bučos gyvenvietė kūrėsi 1901 m. tiesiant geležinkelio liniją iš Kijevo vakarų kryptimi, link Kovelio. Bučoje geležinkelio stoties rajonas išlaiko anų metų šiaurinės miesto dalies užstatymo stilių, daugiausiai sukurtą lenkų naujakurių – inžinierių, technikų, geležinkelio transporto techninės priežiūros personalo šeimų ir paties geležinkelio. 1938 m. Buča gavo miesto tipo gyvenvietės statusą.

Nuo 1951 m. pradžios čia veikė durpių kasybos įmonė, lentpjūvė, stiklo fabrikas, krakmolo ir sirupo gamykla, vidurinė mokykla, 500 vietų Žaliasis teatras, kino teatras. Gyvenvietės pakraštyje esantis pušynas buvo mėgstamiausia Kijevo žmonių atostogų vieta.Буча // Большая Советская Энциклопедия. 2-е изд. Т. 6. / Гл. ред. С. И. Вавилов. — М.: Советская энциклопедия, 1951. — С. 413.

1969 m. gyveno 17 tūkst. žmonių, veikė stiklo taros gamykla, pieno fabrikas, medinių pakuočių (statinių, dėžių ir kt.) gamybos įmonės, kiaulininkystės valstybinis ūkis.Буча // Большая Советская Энциклопедия. 3-е изд. Т. 4. / Под ред. А. М. Прохорова. — М.: Советская энциклопедия, 1971.

Geležinkelio stotis pastatyta 1901 m., statinys turi gotikos ir romanikos architektūros elementų.

2006 m. vasario 9 d. Buča tapo regioninės reikšmės miestu.Решение Верховной рады Украины № 3434-IV от 09.02.2006 , вступило в действие 1 января 2007 года. // Ведомости Верховной Рады Украины, 07.04.2006 № 14, ст. 125.

2012 m. gruodžio 13 d. Bučoje buvo atidaryta „pagrindinė Ukrainos Senio Šalčio rezidencija“.

2020 m. liepos 17 d. Buča tapo Bučos rajono administraciniu centru.

2022 m. per Rusijos invaziją į Ukrainą, Rusijos kariai įžengė į miestą, vyko įnirtingos kautynės. Miestui buvo suteiktas Ukrainos miesto-didvyrio titulas. Ukrainos pajėgos miestą atkovojo 2022 m. kovo 31 d. Po to miesto gatvėse ir viešose vietose buvo rasta daug nužudytų žmonių kūnų. Kai kuriems iš jų buvo surištos rankos. Iš viso rasta mažiausiai 280 kūnų, o vakarų pasaulis pradėjo kaltinti Rusiją vykdant Ukrainoje genocidą.
 Herbas ir vėliava 
2001 m. spalio 23 d. patvirtinti Bučos herbas ir vėliava. Tamsiai žalio skydo formos herbe pavaizduotas pagrindinis elementas – stilizuotas ženklas, simbolizuojantis „kaimo giminės medį“. Jis turi 4 šakas. Tai keturi kaimai – Jablonka, Melnikai, Lesnaja Buča ir Jastremsčina, kurie buvo sujungti ir sudarė šiuolaikinės Bučos pagrindą. Ženkle vaizduojamos šaknys - geležinkelio linijos fragmentas.

Vėliava susideda iš dviejų lygių vertikalių žalios (miško Buča) ir geltonos (stepių Buča) spalvų juostos, per vidurį atskirtos balta juostele, simbolizuojančia geležinkelio bėgius.

 Galerija 

 Literatūra 
 Веремієнко О. В. Буча // // Енциклопедія сучасної України : у 30 т. / ред. кол. : І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ, Коорд. бюро Енцикл. Сучас. України НАН України. — К. : Поліграфкнига, 2004. — Т. 3 : Біо — Бя. — 695 с. — ISBN 966-02-2682-9.
 Шевченко Л. В. Буча // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2003. — Т. 1 : А — В. — С. 420. — 688 с. : іл. — ISBN 966-00-0734-5.

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Oficiali svetainė

Kategorija:Kijevo srities miestai