DFS 39

DFS 39 Delta IVc – beuodegis eksperimentinis orlaivis, XX a. ketvirtajame dešimtmetyje sukurtas Vokietijos sklandymo tyrimų institute (vok. Deutschen Forschungsanstalt für Segelflug – DFS).

 Kaonstrukcijos istorija 
Darbus su „skraidančio sparno" tipo orlaiviais Gerhardas Fizleris (vok. Gerhard Fieseler) pradėjo 1932 m. Buvo tikimasi, kad toks orlaivis gali gerai pasirodyti oro lenktynėse. Tuo metu Aleksandras Lipičas (vok. Alexandeer Lippisch) turėjo problemų su Vokietijos aviacijos ministerija ( - RLM) dėl panašaus tipo orlaivio Delta III katastrofos. RLM, kaip projekto sponsorius, buvo uždraudusi toliau plėtoti orlaivius su delta sparnais.

Lipičo sąjungininku tapo profesorius Valteris Georgijus (vok. Walter Georgi) iš DFS (Vokietijos motorizuotų skrydžių tyrimų instituto), kuris padėjo panaikinti draudimą ir gauti finansinę paramą iš RLM. Už šias lėšas buvo įsigytas anksčiau sudužęs panašios konstrukcijos Fizlerio lėktuvas „Fieseler F 3" su gale sumontuotu varikliu ir stumiančiu propeleriu. Lipičas atstatė orlaivį, variklį perkėlė į priekį ir naują konstrukciją pavadino „Delta IVa".

Nors lėktuvas skrido geriau nei jo pirmtakas, bandymų metu įvyko dar viena avarija, dėl kurios buvo pradėtas tolesnis Lipičo projekto tyrimas, o Reicho aviacijos ministerija ir DVL (Vokietijos aviacijos bandymų institutas) vėl rekomendavo nutraukti tolesnę plėtrą. Georgijus toliau palaikė Lipičą ir tai leido tęsti projektą.Günter Frost: Fieseler F3 „Wespe“ (RRG „Delta IV“). 2013.  

Mašina buvo dar kartą perstatyta, šį kartą pakoregavus aerodinamines konstrukcijas, pagrįstas kuriant Lipičo sklandytuvą „Storch IX" gautą patirtimi.

Bandomasis Delta serijos orlaivis DFS 39 buvo sukurtas 1935 m. Šios Lipičo sukurtos eksperimentinių orlaivių serijos tikslas buvo ištirti beuodegių lėktuvų, t. y. orlaivių be horizontalaus stabilizatoriaus, skrydžio stabilumą. „Delta IVc" buvo Lipičo pasiūlymų dėl ankstesnių modelių tobulinimo rezultatas. Kurdamas šį modelį Lipičas siekė įrodyti, kad vertikalų stabilumą galima pasiekti išnaudojant žemyn nukreiptų sparnų galiukų ir lenktų (žuvėdros tipo) sparnų formos kuriamą aerodinaminį efektą.Balous, Miroslav. DFS 39 Delta IVc. Letectví a kosmonautika. říjen 2014, čís. 10, p. 87. „Delta IVc" pagalba šį įžvalga buvo patvirtinta.

 Statyba 
miniatiūra| DFS 39 modelis
Lėktuvas buvo suprojektuotas kaip beuodegis konsolinis žemasparnis medinės konstrukcijos monoplanas, beveik atitinkantis kiek vėliau suformuotą „skraidančio sparno" koncepciją. Liemens priekyje buvo sumontuotas variklis su traukiančiu propeleriu, liemuo siaurėjo į galą ir baigėsi spyglio formos plokštuma. Orlaivyje buvo montuojama fiksuota trijų taškų važiuoklė. Dviejų žmonių ekipažas sėdėjo tandemo principu išdėstytose atskirose sėdynėse, vienas už kito.

Mašina pasirodė esanti labai stabili ir lengvai valdoma. Ji patraukė RLM dėmesį ir tapo „Projekto X“ – raketinio lėktuvo kūrimo programos – atskaitos tašku. Tolesnės plėtros rezultatu tapo raketinis naikintuvas „Me 163 Komet".

 Techniniai duomenys 
miniatiūra| DFS 39 vaizdas iš dviejų plokštumų
Parametras Duomenys (DFS 39 d – Delta IVc) Įgula 1 Keleiviai 1 Ilgis 5,4 m Sparnomojis 9,6 mplotis6,9 mplotas13,4 m² Aukštis 1,8 m Masėtuščio 390 kgkilimo 600 kg Greitiskreiserinismaksimalus 220 km/val Skrydžiolubos 6300 mnuotolis 1350 km Variklis radialinis 7 cilindrų vidaus degimo variklis „Pobjoy R"; 85 AG (63 kW) galios

 Literatūra 

 (EN) Alexander M. Lippisch: Tailless Tailpiece. In: AIR Enthusiast, September 1972, S. 136–138, 150
 (CZ) Balous, Miroslav. DFS 39 Delta IVc. Letectví a kosmonautika. říjen 2014, čís. 10.
 (EN) Günter Frost: FieselerF 3 „Wespe“ (RRG „Delta IV“). 2013.  

 Išnašos 

Kategorija:Eksperimentiniai orlaiviai
Kategorija:Monoplanai
Kategorija:DFS orlaiviai
Kategorija:Žemasparniai
Kategorija:Beuodegiai orlaiviai