Bagano karalystė

Pagano karalystė arba Bagano karalystė (, (bəɡàɰ̃ kʰɪʔ), arba Bagano imperija, Pagano imperija) – pirmoji mjanmų karalystė, suvienijusi žemes, kurios vėliau sudarys dabartinio Miamaro teritoriją. Paganas Iravadžio slėnį ir jį supančias teritorijas valdė 250 m. ir šiuo laikotarpiu sudarė sąlygas mjanmų kalbos ir mjamų kultūros iškilimui, bamarų išplitimui Aukštutinėje Birmoje ir teravados budizmo sklaidai šalyje ir visoje žemyninėje Pietryčių Azijos dalyje.Lieberman 2003: 88–123 Mjamų raštas karaliaus dvare išplito XII amžiuje.

Karalystė išaugo iš nedidelės Bagano gyvenvietės, kurią įkūrė iš Nandžao karalystės į Iravadžio slėnį atsikėlę mranmai (birmiečiai). Kunigaikštystė plėtėsi į aplinkines žemes, o XI a. šeštajame ar septintajame dešimtmetyje karalius Anvrahta įkūrė Pagano imperiją, pirmąkart į vieną politinį darinį suvienydamas Iravadžio slėnį ir aplink jį esančias sritis. Iki XII a. Anavrahtos įpėdiniai savo įtaką išplėtė iki pat šiaurinės Malakos pusiasalio dalies pietuose, maždaug iki Salvino upės rytuose, į šiaurę beveik iki dabartinės Kinijos sienos ir iki Arakano bei Čino kalvų vakaruose.Lieberman 2003: 90–91, 94Aung-Thwin 1985: 197 XII ir XIII amžiais Paganas, kartu su Khmerų imperija, buvo dvi pagrindinės imperijos Pietryčių Azijoje.Lieberman 2003: 24

Mjanmų kalba ir kultūra laipsniškai ėmė dominuoti viršutiniame Iravadžio slėnyje ir jau XII a. į antrą planą nustūmė piu, monų ir palių kalbas. Teravados budizmas ėmė iš lėto plisti ir rasti pasekėjų kaimuose, nors vadžrajana, mahajana, brahmanizmas ir animizmas išliko praktikuojami ir įsitvirtinę visuose visuomenės sluoksniuose. Pagano valdovai valdė daugiau nei 10 000 budistinių šventyklų, iš kurių iki šių laikų išliko apie 2000. Turtingieji aukodavo šventikams žemių, kurios būdavo atleistos nuo mokesčių.Lieberman 2003: 92–97

Pagano valdžiai būdinga vadinamasis mandalos politinis modelis. Jos bruožas – suverenas turi tiesoginę valdžią pagrindinėse žemėse (pji, pažodžiui „šalis“, ), o toliau esančias žemes valdo kaip duokles mokančius vasalus (nainnjan, pažodžiui „užkariautos žemės“, ). Tai reiškė, kad monarcho galia laipsniškai silpnėjo tolstant nuo sostinės.Aung-Thwin 1985: 99–101Lieberman 2003: 112–113 Visos žemės buvo administruojamos trimis lygiais: taing (, provincijos), mio (, miesto), and yva (, kaimo) su karališku dvaru viduruje. Karalystę sudarė bent 14 taingų.Aung-Thwin 1985: 104–105

Karalystės galia ėmė menkti XIII a. Tam įtakos turėjo nuolat augantis mokesčių nemokančių budistinių šventyklų turtas, kas XIII a. pab. apsunkino lėšų surinkimą valstybės iždui. Tai paaštrino nesutarimus šalies viduje ir padarė imperiją pažeidžiamesnę išorės grėsmėms. Taip 1287 m. po antrojo mongolų antpuolio karalystė suskilo ir politinė fragmentacija išliko iki XVI a.Lieberman 2003: 119–120Htin Aung 1967: 63–65

 Valdovai 
Žemiau pateiktas Bagano valdovų sąrašas, remiantis dviem kronikomis: konbaunų kronika, pavadinimu Hmannan Jazavin, ir anksčiausia mjanmų kronika, Zatadoubon Jazavin.
 Monarcho vardas Valdymo metai, anot Hmannan Jazavin šaltiniais Valdymo metai, remiantis Zatadoubon Jazavin šaltiniais Giminystės ryšiai Pjinbja 846–878 / 874–906 846–876 Tanetas 878–906 / 906–934 876–904 Sūnus Sale Ngahkve 906–915 / 934–943 904–934 Valdžią uzurpavo Theinhko 915–931 / 943–959 934–956 Sūnus Njaungu Savrahanas 931–964 / 959–992 956–1001 Valdžią uzurpavo Kunhsav Kiaunghpju 964–986 / 992–1014 1001–1021 Taneto sūnus Kjiso 986–992 / 1014–1020 1021–1038 Njaungu Savrahano sūnus Sokate 992–1017 / 1020–1044 1038–1044 Brolis Anavrahta 1017–1059 / 1044–1086 1044–1077 Kunhsav Kiaunghpju sūnus

 Šaltiniai 

 Literatūra 




Kategorija:Mianmaro istorija
Kategorija:Azijos istorinės valstybės