Moravijos markgrafystė

Moravijos markgrafystė (, ) – valstybė, dabartinės Čekijos teritorijoje, Šventosios Romos imperijos, vėliau Habsburgų monarchijos dalis. Ji koncentravosi Moravijos istoriniame regione.

 Istorija 
Viduramžiais Moraviją kontroliavo germanai kvadai, vėliau slavai moravai. VII a. čia susikūrė Samo valstybėCurta, Florin (2001). The Making of the Slavs: History and Archaeology of the Lower Danube Region, c. 500–700. Cambridge: Cambridge University Press., o 830 m. – Didžioji Moravija. Rytuose kilus madjarų grėsmei, šie nukariavo didžiąją dalį Moravijos teritorijos. Po 955 m. Lechfeldo mūšio Šventosios Romos imperatorius Otonas I atkariavo šias žemes iš Vengrijos ir atidavė valdyti Čekijos kunigaikščiui Boleslovui Rūsčiajam. Vėliau teritorija keletą kartų ėjo iš rankų į rankas tarp Čekijos ir Lenkijos.

Oficialiai markgrafystė suformuota 1182 m., kuomet Frydrichas Barbarosa sujungė Pšemyslų kunigaikštystes Brno, Olomoucą ir Znojmo. Pirmuoju markgrafu tapo Konradas II. Vėliau markgrafystė buvo valdoma kaip atskira valda, ir ją kas kartą paveldėdavo Čekijos karaliai. Iš pradžių čia valdė Pšemyslai, vėliau – Liuksemburgai. 1348 m. markgrafystė oficialiai įjungta į Čekijos karalystės žemesPánek, Jaroslav; Tůma, Oldřich (2009). A History of the Czech Lands. Prague: Charles University Press..
Nepaisant to, kad Moraviją formaliai valdė Čekijos karaliai, ji išlaikė teritorinį atskirumą ir savivaldą. Turėjo savo parlamentą (), į kurį rinkdavosi Moravijos diduomenė ir kuris varžė markgrafų valdžiąDavid, Jiří (2009). „Moravian estatism and provincial councils in the second half of the 17th century“. Folia Historica Bohemica. 1. 24: 111–165..

1526 m. kartu su kitomis Čekijos karūnos žemėmis Moravija atiteko Habsburgų monarchijai, vėliau buvo valdoma kaip Austrijos karūnos žemė, o nuo 1867 m. – kaip Cisleitanijos dalis. 1918 m. susikūrus Čekoslovakijai, Moravijos markgrafystė panaikinta ir tapo Moravijos žeme jos sudėtyje.

 Administracija 
Nuo XIV a. markgrafystės teritorija buvo dalinama į kraštus (kraj) su centrais didžiuosiuose miestuose. 1848 m. jie buvo susmulkinti ir paversti apskritimis (okres).

1880 m. Moravijos markgrafystėje gyveno 2,15 mln. gyventojų. Iš jų 70 proc. buvo čekai, o 29,2 proc. – vokiečiai. Pastarieji koncentravosi pasienio teritorijose su Austrija ir Silezija bei didžiausiuose miestuoseUrban, Otto (1998). „V.“. Czech Society 1848–1918. Cambridge: Cambridge University Press..

 Moravijos markgrafai 
 Pšemyslai:
 Bretislavas I (1019–1055), 1033-34 m. valdė jo tėvas Ulrichas I
 Spytihnevas II (1055–1061)
 Konradas I (1061–1092)
 Ulrichas II (1092–1113)
 Sobeslavas I (1113–1123)
 1123-1182 atskiras dalis Brno, Olomouce ir Znojme valdė skirtingos kunigaikščių atšakos
 Konradas II Otonas (1182–1191)
 Vladislovas I Henrikas (1197–1222)
 Vladislovas II (1223–1227)
 Pšemislas (1227–1239)
 Vladislovas III (1239–1247)
 Otokaras I (1247–1278)
 Venceslavas II (1283–1305)
 Venceslavas III (1305–1306)
 Rudolfas I (1306–1307)
 Henrikas Karintietis (1307–1310)

 Liuksemburgiečiai
 Jonas (1310–1333)
 Karolis (1333–1349)
 Jonas Henrikas (1349–1375)
 Jobstas (1375–1411)
 Zigmantas (1419–1423)
 Albertas V Austras (1423–1439)
 Vladislovas (1440–1457)
 Jurgis Podiebradietis (1458–1468)
 Motiejus Korvinas (1468–1490)
 Jogailaičiai
 Vladislovas II Jogailaitis (1490–1516)
 Liudvikas II (1516–1526)
 Habsburgai
 Ferdinandas I (1527–1564)
 Maksimilijonas II (1564–1576)
 Rudolfas II (1576–1608)
 Motiejus II (1608–1617)
Nuo 1611 m. markgrafai nesiskyrė nuo Čekijos karalių

 Išnašos 

Kategorija:Čekijos istorinės valstybės
Kategorija:Čekijos karūnos žemės
Kategorija:Valstybės Šventojoje Romos imperijoje
Kategorija:Moravija