Kašmyro konfliktas

Kašmyro konfliktas – ginkluotas teritorinis konfliktas Kašmyro krašte, besitęsiantis nuo 1947 metų. Jame dalyvauja Indija ir Pakistanas, taip pat vietiniai sukilėliai.

 Istorija 

 Kilmė 
Dar iki 1947 metų dėl šios teritorijos buvo nuolat varžomasi. Ji priklausė musulmoniškai Duranio imperijai, bet 1819 m. kraštą užvaldė Sikhų valstybė, o krašto valdovu (Džamu radža, o nuo 1846 m. Džamu ir Kašmyro maharadža) tapo Gulabas Singhas. Nors 1845–1846 m. sikhus nugalėjo anglai ir aneksavo Kašmyrą, bet vėliau vasaliteto tvarka grąžino sikhams. Britų valdymo laikais Kašmyras buvo kunigaikštystė, priklausiusi Dogrų dinastijai (sikhams). 1941 m. 77 % krašto gyventojų buvo musulmonai, 20 % hinduistai ir 3 % kiti (sikhai, budistai).Bose, Sumantra (2003). Kashmir: Roots of Conflict, Paths to Peace. Harvard University Press. Nepaisant to, Kašmyre viešpatavo hinduistai, o musulmonams teko didesni mokesčiai, jie turėjo mažai galimybių prasimušti į aukštuomenę.Rai, Mridu (2004). Hindu Rulers, Muslim Subjects: Islam, Rights, and the History of Kashmir. C. Hurst & Co.John L. Esposito, ed. (2004). „Kashmir“. The Islamic World: Past and Present. Oxford University Press.

1947 m., tarpininkaujant britams, siekta atidalinti musulmonų dominuojamą būsimą Pakistano valstybę nuo nepriklausomybę ketinusios skelbti hinduistinės Indijos. Bandymas nubrėžti sieną tarp šių valstybių sukėlė aršius etninius-religinius konfliktus, gyventojų tremtis, persekiojimus ir pogromus. Autonomiją išlaikiusioms kunigaikštystėms leista apsispręsti, prie kurios šalies jos nori jungtis. Kašmyro maharadža Haris Singhas pradžioje siekė Kašmyro nepriklausomybės, bet galiausiai sutiko prisijungti prie Indijos, užtat, kad šios pajėgos padėjo išvaryti į kraštą įsiveržusias pakistaniečių gentis,Kashmir: Why India and Pakistan fight over it, bbc.com, 2019. kurias sukurstė Pakistanas. Sukilimo metu prasidėjo įvairiapusės žudynės ir persekiojimai.

 Eiga 
1947–1949 m. tarp Indijos ir Pakistano vyko pirmasis Kašmyro karas.Nawaz, Shuja (May 2008), „The First Kashmir War Revisited“, India Review, 7 (2): 115–154. Pakistanas, surinkęs ginkluotus puštūnų kovotojus iš Vaziristano, 1947 m. spalio 22 d. pasiuntė, kad šie užimtų Kašmyrą. Musulmonų pajėgoms artėjant prie sostinės Šrinagaro, maharadža Haris Singhas paprašė Indijos pagalbos ir pažadėjo, kad jo kraštas prisijungs prie šios šalies. Į Kašmyrą įsiveržusios Indijos pajėgos sulaikė sukilėlius, ir prasidėjo frontinis karas. Pradžioje britai Pakistano armijai neleido įsiveržti į Kašmyrą, bet 1948 m. nuo krašto gynybos pasitraukė,Kashmir, Encyclopædia Britannica tad į karą įsitraukė abiejų šalių pajėgos. 1949 m. sudarytos paliaubos, tarp abiejų šalių užimtų teritorijų, tarpininkaujant JTO, užbrėžta demarkacinė linija. Pradžioje siūlyta kraštą demilitarizuoti ir surengti plebiscitą, bet nei viena šalis nesutiko atitraukti savo pajėgų.

1962 m. į konfliktą įsitraukė ir Kinija, aneksavusi Indijos kontrolėje buvusį negyvenamą Aksai Čino kraštą.

1965 m. kilo antrasis Kašmyro karas. Pakistanas siekė įvykdyti operaciją „Gibraltaras“ – į Indijos valdomą Kašmyro teritoriją infiltravo mudžachedus ir pradėjo sukilimą. Į karą įsitraukė ne tik sukilėliai ir sausumos pajėgos, bet ir karo aviacija bei sunkioji karinė technika.Higgins, David R. (20 January 2016), M48 Patton vs Centurion: Indo-Pakistan War 1965, Osprey Publishing, p. 103 Karas užbaigtas pasirašant Taškento deklaraciją, pagal kurią abiejų šalių pajėgos atsitraukė į ikikarines pozicijas.

1971 m. Indijos–Pakistano karo metu Indija užėmė nemažą Kašmyro dalį. Po karo pasirašant Šimlos sutartį, Indija grąžino užimtą dalį, ir abi šalys įsipareigojo laikytis taikos bei nesikėsinti į priešininkų valdomą teritoriją. Išlaikytas status quo – Indijos valdoma Kašmyro dalis išliko Džamu ir Kašmyro valstija, o Pakistano dalis tebeliko Laisvuoju Kašmyru bei Šiaurinėmis teritorijomis.

Nors abi šalys atsitraukė nuo tiesioginių karinių veiksmų, Indijos valdomame Kašmyre nesiliovė neramumai – sukilimus ir išpuolius nuolat rengė tiek prie Pakistano siekę prisijungti kovotojai, tiek Kašmyro nepriklausomybės šalininkai. Džamu ir Kašmyro parlamento rinkimai, kaip manoma, beveik visada buvo klastojami proindiškų partijų naudai.Rai, Mridu (2004). Hindu Rulers, Muslim Subjects: Islam, Rights, and the History of Kashmir. C. Hurst & Co. Arshad, Sameer (22 November 2014),  „History of electoral fraud has lessons for BJP in J&K“, The Times of India. Dėl to kildavo masiniai neramumai, smurto akcijos prieš vietinius hinduistus, kurių didelė dalis buvo priversti pasitraukti iš Kašmyro.Tikoo, Colonel Tej K (2013). Kashmir: Its Aborigines and Their Exodus. Lancer Publishers LLC. pp. 397 Tuo tarpu Pakistano valdomame Kašmyre vykdyti pogromai prieš vietinius gyventojus šiitus. Į kraštą atkėlus puštūnų modžachedų, išaugo religinė įtampa tarp šiitų bei sunitų.Bansal, Alok (2007), „In Pursuit of Forced Assimilation: Sectarian and Ethnic Marginalisation in Gilgit-Baltistan“, India Quarterly: A Journal of International Affairs, 63 (2): 56–80

 Pastarieji dešimtmečiai 
Nuo 1990 m. Kašmyre tęsiasi ginkluotų mudžachedų veikla. Džamu Kašmyro išlaisvinimo frontas siekia Kašmyro nepriklausomybės tiek nuo Indijos, tiek nuo Pakistano, taip pat kartais įvyksta ginkluoti susirėmimai ties siena tarp Indijos ir Pakistano pajėgų (pvz., 1999 m. Kargilio karas, 2014, 2019 m. susirėmimai). Atkovoti iš Indijos Kašmyrą siekia ir džihadistinės organizacijos „Laškare Taiba“ („Gėrio armija“) bei „Džaišė Mohamed“ („Muhamado kariauna“), susijusios su „al Kaeda“ bei Talibanu. Indija kaltina Pakistaną remiant šiuos džihadistus, nors Pakistanas tai neigia.Rashid, Ahmed (2012), Descent into Chaos: How the War Against Islamic Extremism is Being Lost in Pakistan, Afghanistan and Central Asia, Penguin Books Limited.

Kašmyre dažni teroro išpuoliai, protestai bei nepaklusnumo akcijos prieš Indijos pareigūnus. Indijos valdžia atsako ginkluotais susidorojimais, protestuotojų persekiojimais, komunikacijų ribojimu.

 Pozicijos 
Indija Kašmyrą laiko savo dalimi dėl to, kad maharadža Haris Singhas 1947 m. spalio 25 d. neatšaukiamai pasirašė sutartį, Kašmyrą prijungdamas prie Indijos; tuo, kad prisijungimą patvirtino Džamu ir Kašmyro asamblėja; vietinių gyventojų priešinimąsi laiko Pakistano bei teroristų vykdomo kurstymo padariniu. „Pakistan, India meet on Kashmir“. CNN. 18 April 2005. „Pak media being anti-India: J&K CM“ . The Indian Express. Be to, Indija pabrėžia, kad Pakistano valdomame Kašmyre stokojama visuomeninių teisių, nevystoma ekonomika, nepaisoma kertinių žmogaus teisių. „A Comprehensive Note on Jammu & Kashmir THE NORTHERN AREAS“. Indianembassy.org. Pakistano požiūriu, dėl krašto priklausomybės turėtų spręsti patys Kašmyro gyventojai,Ahmed, Adeel (20 July 2016). „Who said what about Kashmir in the last one year“. Dawn. o 1947 m. maharadžos Singho sprendimas neatspindėjo kašmyriečių laikysenos. „Azad Kashmir Regiment“. Pakistanarmy.gov.pk. Kašmyriečių sukilimai rodo, kad vietos gyventojai nenori būti valdomi Indijos, o siekia prisijungti prie Pakistano arba tapti nepriklausomi. Pakistanas kaltina Indiją pažeidus JTO nuostatas ir nesurengus plebiscito. Be to, pagal Indijos ir Pakistano padalijimo religiniu pagrindu modelį, musulmoniškas Kašmyras turėjo atitekti Pakistanui.

2007 m. atlikta apklausa parodė, kad 87 % Šrinagaro (kur dominuoja musulmonai) gyventojų pasisako už Kašmyro nepriklausomybę, 95 % Džamu gyventojų (kur vyrauja hinduistai) pasisako už Indijos administraciją. Ladako budistai taip pat nori likti Indijos sudėtyje. Tik musulmoniškojo Kašmyro slėnio gyventojai (tačiau sudarantys daugumą krašto gyventojų) nėra patenkinti esama padėtimi.„87 pct in Kashmir Valley want independence – poll“. Reuters.Schaffer, Howard B. (2009), The Limits of Influence: America’s Role in Kashmir, Brookings Institution Press.

 Šaltiniai 

Kategorija:Kašmyras
Kategorija:Pakistano konfliktai
Kategorija:Indijos konfliktai