Menachemas ben Jehuda

Menachemas ben Jehuda – žydų sikarijų grupuotės, žudžiusios romėnus ir koloborantus, vadas, gyvenęs apie Pirmąjį žydų-romėnų karą; minimas Juozapo Flavijaus.Ancient battle divides Israel as Masada 'myth' unravels; Was the siege really so heroic, asks Patrick Cockburn in Jerusalem, The Independent, 1997-03-30

Menachemas buvo karys, Judo Galilėjiečio sūnus ir Ezekijo, zelotų vado, kėlusio neramumus Erodo laikais, anūkas. Kilus karui, Menachemas su savo grupuote užpuolė Masadą, apginklavo sekėjus ginklais, saugotais tvirtovėje, ir leidosi į Jeruzalę, kur, įveikęs Agripos II pajėgas, užgrobė Antonijos tvirtovę. Padrąsintas sėkmės, elgėsi kaip karalius ir pasiskelbė visų pajėgų vadu, o tai sukėlė Eleazaro, kito zelotų vado, priešiškumą. Surengus sąmokslą, Menachemas nužudytas.Kaufmann Kohler, H. G. Friedmann. PSEUDO-MESSIAHS. Singer, Isidore; et al., eds. (1901–1906). The Jewish Encyclopedia. New York: Funk & Wagnalls. 

Esama tų, kurie Menachemą ben Jehudą tapatina su Menachemu Esėju, tarp jų ir Israel Knohl, kuris remiasi dviem esą mesianistiniais Kumrano himnais.Book review digest: Volume 97 H.W. Wilson Company - 2001 Israel Knohl trans. David Maisel The Messiah Before Jesus: The Suffering Servant of the Dead Sea Scrolls  2002 p. 61.

Kaip teigiama, Menachemas ben Jehuda gali būti tapatus Menachemui ben Ezekijui, minimam Talmude (Sanhedrino 98b) bei vadinamam „ramintoju, kuris atgaivintų", ir skirtinas nuo Menachemo ben Amielio, Zerubabelio knygoje minimo mesijo.

 Išnašos 

Kategorija:Žydų istorija