1-oji lietuvių-gudų divizija

1-oji lietuvių–gudų divizija (, 1.DL-B; ) buvo Lenkijos ginkluotųjų pajėgų savanorių dalinys, sukurtas apie 1918 m. gruodžio mėn. ir 1919 m. sausio mėn. Lenkijos-sovietų karo metu iš kelių dešimčių mažesnių savigynos pajėgų vienetų, susidedančių iš vietinių savanorių dabartinėje Lietuvoje ir Baltarusijoje. Divizija dalyvavo keliuose svarbiausiuose karo mūšiuose. Maždaug 15–18 % divizijos sudėties buvo etniniai lietuviai. Divizija taip pat vadinama 1-oji lietuvių-baltarusių divizija.

 Pradžia 
Pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui, Rytų Europoje tęsėsi karas. Paskutiniaisiais Pirmojo pasaulinio karo metais susibūrė daug mažų savisaugos dalinių, žinomų kaip Lietuvos ir Baltarusijos savigyna (). Savisaugos daliniai buvo kuriami vietovėse, kur sulenkėjusių buvo dauguma ar reikšminga mažuma – dažniausiai miestuose, kaip Vilniaus, Minsko, Gardino, Lydos ir Kauno, arba tokiuose miesteliuose kaip Ašmena, Vileika, Nemenčinė, Svieriai ir Panevėžys. Iki 1918 m. gruodžio mėn. šie padaliniai neturėjo centrinės vadovybės ar organizacijos ir daugelis jų vadinosi pagal vietinį miestą ar regioną, pavyzdžiui, Lydos savisaugos dalinys vadinosi Lydos savigyna (). Pirmoji šių padalinių užduotis buvo pažaboti vokiečių dezertyrų nusikalstamumą, o vėliau – gintis nuo bolševikams palankių grupuočių. Nepaisant jos pavadinimo, dauguma šios organizacijos narių buvo jau sulenkinti, todėl palaikė šių teritorijų prijungimą prie naujai atkurtos Lenkijos valstybės.

 Divizija 
Divizijos branduolys buvo sudarytas 1918 m. gruodžio mėn. Minske, kur apytiksliai 1500 lenkų ir gudų apsiginklavo, siekdami apginti miestą nuo besiveržiančių Sovietų Rusijos pajėgų.

 1919 m. 
Prie divizijos prisijungė kita didelė savanorių grupė, maždaug 2500 karių, iš pradžių sukurtos Vilniuje, siekiant jį apginti nuo bolševikų 1919 m. sausio mėnesį. Keturias dienas trukusioje kovoje dėl miesto ir Naujosios Vilnios antibolševikinės pajėgos buvo priverstos trauktis. Naujai suformuota divizija dalyvavo tų metų sausio 8 d. Lietuvos Brastos mūšyje, viename pirmųjų Lenkijos ir Sovietų Rusijos karo mūšių.

dešinėje|miniatiūra|1-oji lietuvių-gudų divizija Nemuno mūšyje
miniatiūra| Varšuvos mūšis buvo svarbiausias mūšis, kuriame dalyvavo 1-oji lietuvių ir gudų pėstininkų divizija.|kairėje
Primygtinai prašant Minske suformuoto 1-osios žydų gvardijos batalionui, 1919 m. birželį žydai kovojo su 1-ąją ir 2-ąją lietuvių-gudų divizijomis. Komunistai žydai laimėjo pirmąjį susirėmimą, priversdami savo priešus atsitraukti kelis kilometrus. 1919 m. rugpjūčio 8 d. Lenkijos kariuomenė išlaisvino Minską iš bolševikų. Pagrindinis puolimas buvo nukreiptas Maladečinos, Minsko ir Polocko kryptimi palei geležinkelius. Tačiau dėl sovietų pranašumo skaičiais ir nesulauktos paramos iš Baltarusijos liaudies respublikos, grupė traukėsi link centrinės Lenkijos. Kitos panašios savigynos grupės, pasipriešinimo organizacijos bei Rusijos pilietinio karo žaliosios armijos veteranai taip pat traukėsi į Lenkiją, kur jie buvo suburti į vieną dalinį, vadovaujamą generolo Vladislavo Veitko (Władysław Wejtko), anksčiau tarnavusio Rusijos imperijos kariuomenėje.

Vadovaujama generolo Jono Žondkovskio, divizija kovėsi daugelyje didžiausių Lenkijos-sovietų karo mūšių. Be to, ji suvaidino svarbų vaidmenį karą nulėmusiame Varšuvos mūšyje ir Nemuno mūšyje, per kurį divizija patyrė didelius nuostolius.

 1920 m. 
Nuo 1920 m. kovo mėn. iki rugsėjo mėnesio, 1-oji lietuvių-gudų divizija buvo priskirta prie 1-osios armijos, o nuo rugpjūčio iki spalio - 2-osios. Vėliau, spalio mėnesį, buvo priskirta prie 3-osios. Galiausiai, likus dviem dienoms iki paliaubų pradžios, divizijos padaliniai, gen. Liucijaus Želigovskio vedami, okupavo Vilniaus kraštą ir vėliau suformavo Vidurio Lietuvos Respublikos ginkluotųjų pajėgų branduolį.

 Divizijos sudėtis 
miniatiūra|85-ojo Vilniaus šaulių pulko vėliava
Divizijoje buvo dvi brigados, o kiekvienoje brigadoje du pulkai:

 XXXVII pėstininkų brigada
 80-as Naugarduko šaulių pulkas
 81-as Karaliaus Stepono Batoro Gardino šaulių pulkas
 XXXVIII pėstininkų brigada
 85-as Vilniaus šaulių pulkas
 86-as Minsko šaulių pulkas

 Išskirstymas 
Po Vilniaus miesto rinkimų bei valstybę 1923 m. aneksavus Lenkijai, divizija buvo dalinai demobilizuota ir likučiai įtraukti į Vilniuje esančioje 19-ąją pėstininkų diviziją.

 Išnašos 

 Šaltiniai 





  — anglų versija (2011) Random House, pp. 59, 70. Google Books.





Kategorija:Lietuvos-Lenkijos santykiai 1918-1940 m.
Kategorija:Lietuviai kitose kariuomenėse
Kategorija:Lenkijos ginkluotosios pajėgos