Inaravanteš

Inaravanteš (hetitų k. Innarawanteš) – dievybių grupė hetitų mitologijoje; luvių gyvenamoje teritorijoje šios dievybės buvo vadinamos Annaruminzi.Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Wiesbaden 2009, p. 116. Inaravanteš kilusios iš hetitų dievo globėjo Inaro (luvių atitikmuo Annari), esančios žemesniosios jo hipostazės.Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Wiesbaden 2009, p. 116.

Kadangi Inaravanteš kilusios iš dievo globėjo Inaro, ir jos pačios esančios globėjiškos dievybės, o jų buveinė – žemė.Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Wiesbaden 2009, p. 110. Teigiama, jog kaip ir daugelis kitų dievybių grupių, atsiradusių „pasidauginus“ kuriai nors dievybei, Inaravanteš pasižymi demoniškais bruožais.Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Wiesbaden 2009, p. 116.

Dievybių vardai Innarawanteš arba Annarumenzi gali būti verčiami kaip „stiprieji“ (iš hetitų k. innaru- arba luvių k. annari- „stiprus, galingas, žvitrus“Johann Tischler: Hethitisches Handwörterbuch. Innsbruck 2008. ISBN 978-3-85124-712-1). Inaravanteš priklauso luvių dievo Šantos ratui; šiam dievui būdingi tiek karo, tiek požemio pasaulio dievybės aspektai.Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Wiesbaden 2009, p. 113 f. Hetitų ir luvių ritualiniame tekste iš Kizuvatnos, skirtame apsisaugoti nuo epidemijų, Inaravanteš apibūdinamos kaip dievybės, vilkinčios kruvinus rūbus, susijuosusios kalnų gyventojų juostomis, prisijuosusios durklus, laikančios įtemptus lankus su strėlėmis (teksto prasmė nėra visiškai aiški). Tuo Inaravanteš primena septynis karingus Mesopotamijos maro ir požemio pasaulio dievo Eros palydovus.Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Wiesbaden 2009, p. 113.

 Išnašos 

 Šaltiniai 
 Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Harrassowitz Verlag, Göttingen, Wiesbaden 2009, ISBN 978-3-447-05885-8.

Kategorija:Hetitų dievai