Štetlas

Štetlas ( = shtetl) – jidiš kalbos žodis, reiškiantis „nedidelis miestas, miestelis“, apibūdina miestą Vidurio ir Rytų Europoje, kuriame iki Antrojo pasaulinio karo didelę gyventojų dalį sudarė žydai.The Jewish community of Skuodas, Shtetl Shkud, shtetlshkud.com 

 Žodžio kilmė 
Jidiš kalboje didesnis miestas, kaip לעמבערג (Lembergas arba Lvovas) arba טשערנאוויץ (Černivciai), vadinamas štotu (jid. שטאָט, vok. Stadt); kaimas vadinamas dorfu (jid. דאָרף vok. Dorf).Karolina Aleknavičė, Štetlai – dingusi Lietuvos. istorijos pusė, www.15min.lt  Štetlas yra štoto mažybinė reikšmė, reiškianti „mažas miestelis“.History of shtetl, The jewish guide, The New York Times, www.jewish-guide.pl  Oficialiai tariant, štetlas buvo vadinamas „žydų miesteliu“ – gyvenvietės rūšimi, kilusia iš buvusios Abiejų Tautų Respublikos.Yohanan Petrovsky-Shtern, The Golden Age Shtetl,Princeton University Press, 2014

 Atsiradimo istorija 
Štetlai įsikūrė vietovėse, kuriose žydams buvo leidžiama pastoviai apsigyventi, kaip buvo numatyta Carinės Rusijos Imperatorės Jekaterinos II įsaku "Dėl sėslumo ribos“, pasirašytu 1792 m.Mokslo ir enciklopedijų leidyklos centras. „Sėslumo riba“, Visuotinė Lietuvių enciklopedija, ww.vle.lt  Štetlu buvo vadinamas kaimas ar nedidelis miestelis Vidurio ir Rytų Europoje, kuriame iki holokausto gyveno daug žydų. Štetlai dažniausiai buvo gyvenvietės su pilnai išplėtota žydų religinio gyvenimo infrastruktūra, kurią sudarė sinagoga, nuolatinis rabinas, mikva, religinės mokyklos, ritualinis skerdikas, laidojimo brolija, kapinės ir t. t.
miniatiūra|karėje|Tykocinas Lenkijoje – vienas iš geriausiai išsaugotų štetlų pasaulyje

 Gyvenimas štetle 
Štetlas tapo tradicinio žydų gyvenimo simboliu XIX amžiuje Rytų Europoje. Apskritai sakoma, kad tai buvo labai statiškos visuomenės, kurių socialiniai modeliai buvo retai keičiami, persmelkti gilaus pamaldumo ortodoksinio judaizmo atžvilgiu. Štetlai dažniausiai buvo labai izoliuoti, o žmonės dažniausiai labai mažai bendravo su ne žydų tautybės gyventojais. Tarpusavyje buvo bendraujama jidiš kalba, o daugeliui trūko žinių apie kalbas, naudojamas už tokios gyvenvietės ribų. Tačiau tarp štetlų buvo palaikomi stiprūs ryšiai. Po Holokausto štetlo kultūra praktiškai išnyko, tautos buvo arba išnaikintos, arba pabėgo iš savo namų.Žydų miestelis ir gyvenimas jame. Žydų tradicijos. Zarasų krašto žydų istorija, www.zarasu-zydai.lt

 Lietuvoje 
Dar XX a. pradžioje daugelyje Lietuvos miestų ir miestelių žymią gyventojų dalį sudarė žydai. Iki nacių okupacijos beveik kiekviename Lietuvos miestelyje buvo ir štetlas.Štetlai Lietuvoje, litvakshtetls.com . Didžiausi štetlai (pagal gyventojų skaičių ir žydų gyventojų procentą) XX a. pradžios Lietuvoje buvo Molėtuose, Joniškyje, Pakruojyje. Antrasis pasaulinis karas ir Holokaustas sunaikino štetlus, buvusius Lietuvoje, tačiau liko daugybė pėdsakų apie buvusį gyvenimą juose.

 Muziejus 

Nuo 2015 metų Šeduvoje kuriamas žydiškų miestelių istorijos, kultūros ir atminimo muziejus „Dingęs štetlas“. Jame bus pristatoma Šeduvos ir kitų Lietuvos štetlų žydų istorija iki Antrojo pasaulinio karo. Muziejų planuojama atidaryti 2025 metais.Oficiali „Dingęs Štetlas“ muziejaus svetainė

 Šaltiniai 

Kategorija:Žydų istorija
Kategorija:Gyvenvietės