Briulio terasa

Briulio terasa (, kartais ) – pėsčiųjų promenada rytinės Vokietijos Dresdeno mieste.

Virš Terrassenufer gatvės iškilusi apie 10 m, plotis svyruoja tarp 10 ir 40 metrų. Atkarpoje tarp Augusto tilto () ir Karolos tilto () jos ilgis siekia 500 m. Nutiesta Elbės upės kairiajame krante, ji eina išilgai svarbesnių miesto architektūrinių įžymybių, todėl itin mėgiama turistų. Nuo XIX a. vadinama „Europos balkonu“ ir tuo vardu daug kartų aprašyta grožinėje literatūroje, jos vaizdas ypač efektingai atrodo iš priešingo upės kranto, jį savo garsiame vedute įamžino dailininkas Kanaletas.

 Istorija 
XVI a. šioje vietoje buvo miesto gynybiniai įrengimai. XVIII a. grafas Heinrichas fon Briulis () užsakė architektui Johanui Kristofui Kniofeliui () Dresdene pastatyti rūmus, galeriją, belvederį, taip pat suprojektuoti ir pasodinti parką. Visi šie objektai vėliau buvo pavadinti Briulio vardu.
Tarp statinių buvo ir Briulio terasa, kuri po perstatymo prarado savo karinę reikšmę.

Pralaimėjusi Tautų mūšyje Saksonijos karalystė buvo Rusijos imperijos kariuomenės okupuota. Tuometinis krašto valdytojas kunigaikštis Nikolajus Repninas–Volkonskis () įsakė leisti Briulio terasą lankyti plačiai visuomenei. Architektui Gotlobui Fridrichui Tormajeriui () užsakyta įrengti į terasą laiptus nuo upės pusės, jie buvo papuošti liūtų skulptūromis. XIX a. į pasivaikščiojimų promenadą atidaryti papildomi keliai iš gretutinių gatvių ir aikščių.Woldemar Hermann; Eckhart Schleinitz (Hrsg.); Michael Schleinitz (Hrsg.) Tagebuch meines Wirkungskreises in der Architektur. Hermanns Bautagebuch von 1826 bis 1847. – Radebeul: Verlag Notschriften, 2006, S. 94; ISBN 978-3-933753-88-5 1860 m. žemiau terasos nutiesta krantinės gatvė Terrassenufer.Manfred Zumpe. Die Brühlsche Terrasse in Dresden. – Berlin: Verlag für Bauwesen, 1991, S. 179; ISBN 3-345-00207-8 Pasivaikščiojimo trasą papuošė keletas skulptūrinių paminklų.
200px|thumb|left|Terasos apsauginė tvorelė. Pasak legendos, įspaudą jos turėkle paliko valdovo Augusto Stipriojo nykštis. Pasakotojai dažnokai nutyli, kad terasa buvo aptverta gerokai vėliau, jau po monarcho mirties.Daumenabdruck August des Starken // das-alte-dresden.de

 Išnašos 

 Literatūra 
 Ständehausbau oder Schloßplatzdecoration? Ein Wegweiser aus dem Labyrinthe der Terrassenfrage – Dresden, 1898
 Stadtlexikon Dresden A–Z. – Dresden: Verlag der Kunst, 1995; ISBN 3-364-00300-9
 Kunst im öffentlichen Raum (Informationsbroschüre der Landeshauptstadt Dresden) – Dezember 1996
 Manfred Zumpe. Die Brühlsche Terrasse in Dresden – Berlin, 1991; ISBN 3-345-00207-8
 Walter Fellmann. Du-Mont Kunst-Reiseführer. Sachsen. / Dresden, Die Brühlsche Terrasse, S. 104–109 – Köln: Du-Mont Buchverlag, 1991; ISBN 3-7701-2759-5
 Georg Piltz. Kunstführer durch die DDR'' / Seite 505: Bauten an der Brühlschen Terrasse. – Leipzig – Jena – Berlin: Urania-Verlag, 1973; 4. Aufl.

 Nuorodos 

 Brühlsche Terrasse // Dresden-Bilder.de
 Brühlsche Terrasse Dresden // besuchen-sie-dresden.de/ 

Kategorija:Dresdenas