Plutokratija

Plutokratija (, 'turtas' + κράτος, kratos, 'valdžia') – valdymo forma, kai visa valdžia valstybėje priklauso grupei turtingųjų visuomenės atstovų. Jų valdomoje valstybėje vyrauja didelė ekonominė ir kitokia nelygybė, žemas socialinis mobilumas, į valdžią gali patekti asmenys, atitinkantys aukštus turto cenzo kriterijus. Viena iš oligarchijos – režimo, kuriame realią valdžią turi nedidelis įtakingų asmenų ratas, – formų. Moderniose valstybėse pasireiškia monopolinio kapitalo ekonominiu ir politiniu viešpatavimu, finansiniu ir kitokiu poveikiu valstybės valdymo sprendimų priėmimui per lobizmą, rinkimų kampanijų, politikų finansavimą, kyšininkavimą ir kt.

 Istorija 

Plutokratijos istorija siekia senovės Graikijos laikus, kai ji atsirado kai kuriuose miestuose‑valstybėse, Kartaginoje. Sokrato mokinys Ksenofontas plutokratiją apibūdino kaip turtuolių valdžią. Senovės Romoje senatorių postai priklausė grupei turtingųjų klasės atstovų, nes juos renkant galiojo turto cenzas, todėl iš dalies tai buvo plutokratinė valstybė. Panaši tvarka buvo būdinga Italijos istorinėse valstybėse – Florencijos, Genujos, Venecijos respublikose.

Per visą istoriją politiniai mąstytojai, tokie kaip Winston Churchill, XIX a. prancūzų sociologas ir istorikas Alexis de Tocqueville, XIX a. ispanų monarchistas Juan Donoso Cortés ir šiuolaikinis mąstytojas Noam Chomsky pasmerkė plutokratus už tai, kad jie ignoravo socialinę atsakomybę, naudodamiesi galia ir įtaka pasiekti savo tikslams, tokiu būdu didinandami skurdą ir puoselėdami klasinius konfliktus, korupcines visuomenes.

 Šaltiniai 

Kategorija:Oligarchija