Devintoji simfonija

Devintoji simfonija, dar vadinama Džiaugsmo simfonija  – paskutinė Liudviko van Bethoveno simfonija. Simfonija sukurta tarp 1822 ir 1824 m., pirmąsyk atlikta 1824 m. gegužės 7 d. Vienoje. Simfonija, daugumos kritikų ir muzikologų nuomone, laikoma geriausiu Bethoveno darbu ir vienu geriausių Vakarų muzikos kūriniu, taip pat išlieka daugiausiai atliekama simfonija pasaulyje."Lansing Symphony Orchestra to perform joyful Beethoven’s 9th" by Ken Glickman, Lansing State Journal, 2 November 2016"Beethoven's Ninth: 'Ode to Joy'" , Great Falls Symphony, 2017/18 announcement Simfonija padarė įtaką vėlesniems romantizmo kompozitoriams.  

Simfonija viena pirmųjų, kurioje buvo panaudotas chorasBonds, Mark Evan, "Symphony: II. The 19th century", The New Grove Dictionary of Music and Musicians, Second Edition (London: Macmillan, 2001), 29 vols. , 24:837. – 4-ąją simfonijos dalį atlieka keturi solistai ir choras. Šios dalies tekstui Bethovenas panaudojo 1785 m. Frydricho Šilerio poemą „Odė džiaugsmui“, nors tekstą šiek tiek pakoregavo ir pats. 4-oji simfonijos dalis vėliau tapo Europos Sąjungos himnu. Simfonijos melodija tarp 1974 ir 1979 m. buvo panaudota Rodezijos himne.   

2001 m. Bethoveno „Devintosios simfonijos“ juodraštis, esantis Berlyno nacionalinėje bibliotekoje, buvo įtrauktas į UNESCO programos „Pasaulio atmintis“ sąrašą, tapdamas pirmuoju taip pagerbtu muzikos kūriniu.Memory of the World (2001) – Ludwig van Beethoven: Symphony No 9, D minor, Op. 125  

 Šaltiniai 

 Literatūra 


Kategorija:Simfonijos
Kategorija:Pasaulio atminties registras