Esagila

Esagila arba Esagil (šum. 𒂍𒊕𒅍𒆷,  É-SAǦ-ÍL.LA, „Šventykla su paaukštintu viršumi“) – Marduko, aukščiausiosios dievybės babiloniečių panteone, šventykla, stovėjusi Babilono mieste. Šventyklos kompleksas buvo centrinėje miesto dalyje, Procesijų kelyje.Jeremy Black; Anthony Green (1992). Gods, Demons and Symbols of Ancient Mesopotamia: An Illustrated Dictionary. University of Texas Press, p. 77–78. ISBN 978-0-292-70794-8. Jos pavadinimas šumerų kalba reiškia „namai, kurie pakelia savo galvą“.

Anot mito, šventyklą pastatęs pats dievas Mardukas, kuomet užmušęs pabaisą Tiamat ir įtvirtinęs kosmose tvarką. Esagilos šventykla babiloniečių pasaulėvaizdyje buvo visatos centras.

Centrinę šventovę sudarė dvi patalpos: prieškambaris ir „šventų švenčiausioji“. Šioje patalpoje stovėjo Marduko ir jo sutuoktinės Sarpanitu statulos. Norint patekti į šventovę, reikėjo pereiti du Esagilos komplekso kiemus – didesnįjį (40×70 m) ir mažesnįjį (40×25 m). Greta Esagilos (į šiaurę) stovėjo iš 7 pakopų sudarytas Etemenanki zikuratas, kurio aukštis siekė 92 metrus. Šio zikurato pavadinimas reiškia „dangaus ir žemės pamatas“.

Apie Esagilą rašė senovės graikų istorikas Herodotas (manoma, jog V a. pr. m. e. jis lankėsi Babilone). Jis mini, kad persams nusiaubus Babiloną, karaliaus Kserkso nurodymu iš Esagilos buvo išgabenta statula. Be to, jis aprašė didelius Esagilos turtus.

Žinoma, kad ši šventykla jau egzistavo Senosios Babilonijos karalystės laikais. Dideli šventyklos atnaujinimo darbai buvo atlikti valdant Nabuchodonosarui II. Restauruoti Esagilą buvo nurodęs ir Aleksandras Didysis; jo laikais Etemenanki zikuratas jau buvo virtęs griuvėsiais. Visgi darbams sutrukdė Aleksandro Didžiojo mirtis.

Teigiama, kad I m. e. a. Esagila dar veikė. Senovėje šventykla buvo išgrobstyta, tad 1899–1917 m. čia kasinėjimus atlikę vokiečių archeologai vertingų objektų rado mažai.Esagila. Britannica Online Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2021-02-06.

 Išnašos 

Kategorija:Mesopotamijos šventyklos
Kategorija:Babilonas