Raseinių kalėjimas

Raseinių kalėjimas – buvę arešto namai ir kalėjimas Raseiniuose, skirti politiniams kaliniams, vėliau vaikų darbo kolonijai, veikę 1930–1952 m. Dabartiniais laikais čia, Muziejaus g. 3, įsikūręs Raseinių krašto istorijos muziejus, kuriame įrengta ekspozicija, pristatoma Raseinių arešto namų (kalėjimo) istorija.

Raseinių kalėjimo statinių kompleksas 1993 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.   

 Istorija 

Raseiniuose kalėjimas įkurtas XIX a. 8–ajame dešimtmetyje. Nuo 1932 m. čia buvo koncentruotas nepilnamečių, dažniausiai komunistinių pažiūrų, kalinimas iš visos Lietuvos. Paaiškėjus, kad netelpa kaliniai, 1935 m. pradėti arešto namų praplėtimo darbai. 1935 m. rekonstrukcijos projekto autorius – Kazys Kriščiukaitis. Pastatytas naujas triaukštis korpusas su jame įrengtomis 60 vienučių.

1939 m. rugsėjo mėn. Raseinių kalėjimą apžiūrėjo spaudos atstovai su Teisingumo ministerijos departamento direktoriumi A. Diržiumi.„Lietuvos Aidas“. Raseinių kalėjimas – moderniausias. autc.lt, 1939-09-02, p.9 Senajame pastate buvo ambulatorija ir dantų gydymo kabinetas. Kambariuose kalėjo po daugiau kalinių. Tai daugiausia kriminaliniai nusikaltėliai. Šioje kalėjimo dalyje nubaustųjų didžiausią procentą sudarė degtindariai. Pristatytame naujame pastate buvo įrengtas modernus kalėjimas. Pastebėta, kad jis švarus, su higieniška virtuve ir kepykla, nemaža pirtimi, kuria kaliniai naudojosi du kartus per mėnesį, dideliu pasivaikščiojimo kiemu. Kaliniai dar prašė, kad būtų įsteigta mokykla. Vidaus įrengimas išplanuotas su centriniais laiptais ir kameromis aplink juos. Tai leido sargybiniams iš kiekvieno aukšto lengvai sekti padėtį visuose pastato lygiuose. Įrengta vienučių sistema kalėti po 1 arba 2 kalinius. Pačios kameros aukštos, su centriniu šildymu, šviesios, vėdinamos pro langus. Įrengta biblioteka su 1500 tomų knygų. Kaliniai galėjo užsisakyti spaudą ir skaityti savo knygas, kurias peržiūri kalėjimo administracija. Kalėjimas turėjo savo stalių dirbtuvę, siuvyklą, knygrišyklą, kur dirbo nemažas skaičius kalinių. Jie dirbo ir laukuose, durpyne. Prasidėjus laukų darbams, kai kurie kriminaliniai nusikaltėliai buvo išleidžiami atostogų, jei jie galėjo pateikti pažymėjimus, kad be jų nėra kam dirbti namuose ūkio darbus. Kartu iš kalėjimo spaudos atstovai buvo nuvykę apžiūrėti apylinkės teismą, kuris turėjo ypač daug darbo su degtindarių bylomis.

Po Lietuvos okupacijos Raseinių arešto namai buvo įjungti į Sovietų Sąjungoje egzistavusią kalėjimų sistemą ir tapo kalėjimu Nr. 9. Pirmosios ir antrosios sovietinės okupacijos metais kalėjimas buvo perpildytas. Čia tardymui buvo uždaromi Raseinių krašto mokytojai, dvasininkai, karininkai, gydytojai, organizacijų vadovai, priešinęsi svetimai ideologijai.

Sovietai kalėjimą pradėjo pildyti jau pirmosiomis 1940 m. okupacijos dienomis. Sulaukusius nuosprendžio politinius kalinius išsiųsdavo į koncentracijos stovyklas SSRS gilumoje. Iki Antrojo pasaulinio karo pradžios, paskutinieji apie 70 kalinių buvo išvežti 1941 m. birželio 22 d. Priartėjus frontui, Raseiniuose kalėjimo viršininkas, visi sargybiniai pabėgo, kaliniai patys turėjo išsilaisvinti iš kalėjimo. Nacistinės okupacijos metais vokiečiai čia taip pat laikė kalinius. Bet ypač sudėtingomis sąlygomis žmonės šiame kalėjime buvo kalinami antruoju sovietų okupacijos laikotarpiu. Kaliniams teko sunki dalia, jie badavo – jeigu nebūdavo nuteisiami mirties bausme, mirdavo nuo ligų ir išsekimų.

1952 m. kalėjimas buvo likviduotas. Jo patalpose įsikūrė nusikaltusių jaunuolių perauklėjimo įstaiga. 1953 m. kalėjimo statiniai pritaikyti profesinei technikos mokyklai.

1987 m. centriniame pastate po rekonstrukcijos įsikūrė Raseinių kraštotyros muziejus, užėmęs kelis profesinės technikos mokyklos kabinetus.

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Raseinių arešto namų (kalėjimo) istorija
 Buvę NKVD pastatai Raseinių rajone
 Kaip kaliniai Raseiniuose išvengė Rainių likimo

Kategorija:Raseiniai
Kategorija:Lietuvos kalėjimai
Kategorija:Raseinių rajono paveldas