Vladislovas Belza

Vladislovas Belza (, ; 1847 m. spalio 17 d. – 1913 m. sausio 29 d.) – lenkų poetas neoromantikas, rašytojas, kultūros apžvalgininkas.Piasecka Dorota (1989). Wladyslaw Belza. Warszawa: Wydawnictwa Szkolne i Pedagogiczne. ISBN 8305119726. Nuoroda tikrinta 16 October 2017.Белза Владислав//Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.Tukanowicz W."Belza Wladyslaw"//Slownik pracownikow ksiazki polskiej/ pod red. I. Reichel — Warszawa, 1972 — S. 54–55. 

 Kilmė 
Vladislovas Belza gimė 1847 m. spalio 17 d. Varšuvoje žinomo lenkų chemiko Juzefo Belzos ir Augustos Bogumilos Ostrovskos šeimoje. Jo brolis buvo žinomas advokatas Stanislovas Belza.

 Mokslo metai 
Vladislovas Belza baigė Varšuvos gimnaziją. 1865 m. įstojo į Kazanės kadetų korpuso gretas, tačiau netrukus kadetus metė ir 1866–1868 m. tęsė mokslus Varšuvos pagrindinėje mokykloje (lenk. Szkoła Główna Warszawska). Mokslo metais Vladislovas pradėjo rašyti straipsnius Varšuvos savaitiniams žurnalams, tokiems kaip „Przyjaciela Dzieci“ ir „Przeglądu Tygodniowego“.

 Tolesni gyvenimo metai ir veikla 

1867 m. Vladislovas Belza išleido pirmąjį eilėraščių rinkinį, pavadinimu „Podarek dla grzecznych dzieci“. 1869 m. buvo išleista jo antroji knyga, pavadinimu lenk. „Abecadlnik w wierszykach dla polskich dzieci”.

1868 m. Vladislovas Belza išvyko į užsienį, aplankė Lvovą, po to keliavo po Italiją, Šveicariją ir Prancūziją. Paryžiuje susipažino su lenkų poetu, neoromantizmo atstovu Juzefu Bogdanu Zalenskiu. Po kelionių Vladislovas Belza apsigyveno Poznanėje. Čia buvo vienas iš leidyklos „Tygodnik Wielkopolski“ įsteigėjų. Taip pat žurnalo vaikams „Promyk“ leidėjas. Vladislovas Belza Poznanėje inicijavo lenkų teatro įkūrimą.

Vladislovas Belza aktyviai kovojo prieš Silezijos ir Didžiosios Lenkijos germanizaciją. Dėka šios veiklos 1871 m. Vokietijos Vyriausybė paskelbė Vladislovą Belzą persona non grata. Jam buvo uždrausta įvažiuoti į Prūsiją. 

 Gyvenimo metai ir veikla Lvove 

Vėlesniais gyvenimo metais Belza kažkiek laiko gyveno Prahoje, vėliau apsistojo Lvove. Belza bendradarbiavo su žurnalais „Dziennik Polski“ ir „Gazetа Narodowа“. Dirbo Nacionalinėje Osalinskių bibliotekoje, kurioje ėjo Jaunimo skaityklos vedėjo pareigas. 1891 m. buvo mokyklinių vadovėlių leidyklos vadovas.Касова книга книгарні Владислава Белзи у Львові» // Львівська національна наукова бібліотека України імені Василя Стефаника, відділ рукописів, ф. 5, оп. 1, од. зб. III 2897. 
Vladislovas Belza buvo vienas iš literatūrinio judėjimo, skirto Adomui Mickevičiui, įkūrėjų. Jis parašė keletą studijų apie Adomą Mickevičių. Pats žymiausias Vladislovo Belzos kūrinys yra eilėraštis, pavadinimu „Katechizm polskiego dziecka“, kurį mintinai moka beveik visi lenkai.Konopka M. "Lwowska ksiegarnia Wladyslawa Belzy (1876-1878)"/ Roczniki Biblioteczne. — Lwow, 2005. — S. 197-208. 

Vladislovas Belza mirė 1913 m. sausio 29 d. Lvove. Palaidotas Lyčiakovo kapinėse.

 Žymesni Belzos kūriniai 

 "Pieśni liryczne" (Varšuva, 1868); 
 "Z doli-niedoli" (Krokuva, 1869); 
 "Zamek Grójecki" (Krokuva, 1869); 
 "Emancypantka" (Poznanė, 1870); 
 "Poezje" (Poznanė, 1871; Leipcigas, 1873); 
 "Zaklęte dzwony" (Lvovas, 1875); 
 "Antologja polska" (Varšuva, 1880); 
 "Żydzi w poezji polskiej" (Lvovas, 1883); 
 "Sobieski w poezji polskiej" (Lvovas, 1883); 
 "Kobieta w poezji polskiej" (Krokuva, 1885); 
 "Maryla i jej stosunek do Mickiewicza" (Lvovas, 1885 и 1887); 
 "Kronika potoczna i anegdotyczna z życia Adama Mickiewicza" (Lvovas, 1884); 
 "Lwonicz i jego okolice" (Lvovas, 1885).

 Nuorodos 

Kategorija: Lenkijos rašytojai