Ugnies audra

miniatiūra|240px|right|Ugnies audros schema:1 – gaisravietė2 – kylantis oras3 – stipraus vėjo gūsiaiA – konvekcinis debesis

Ugnies audra – katastrofiškas atmosferinis reiškinys, atsirandantis, kai daug gaisro židinių susijungia į vieną, dažniausiai susiformuojantis per didžiausius krūmynų ir miškų  gaisrus. Tokiais pavyzdžiais gali būti laikomi Australijos Viktorijos valstijos krūmynų gaisras 2009 m.,  Didžiojo Peštigo gaisras JAV Viskonsino valstijoje 1871 m. arba Didysis Hinklio gaisras Minesotos valstijoje 1894 m. Gaisrų audros taip pat kilo miestuose dėl tikslinio didelės galios sprogmenų poveikio, pavyzdžiui, II pasauliniame kare per oro antskrydžių bombardavimus Hamburge, Drezdene, Tokijuje, po atominės bombos numetimo ant Hirosimos.

 Reiškinio mechanizmas 

Virš prasidėjusio gaisro oras kaista, jo tankis mažėja ir jis kyla į viršų. Apačioje įkaitusio oro vietą pakeičia šalto oro masės iš gaisro periferijos. Šis oras taip pat sušyla, atsirandantis oro išsiurbimo mechanizmas veikia kaip nuolat dirbančios kalvės dumplės. Dėl dūmtraukio efekto susidaro stabilūs, į centrą nukreiptų oro masių srautai, besisukantys spirale nuo žemės paviršiaus iki 5 km aukščio. Karšto oro spaudimas pasiekia uraganinį greitį, o temperatūra ugnies centre pakyla iki 1000° C. Be to, viskas, kas yra šalia ugnies audros epicentro, „įsiurbiama“ į ugnį kylančia oro srove. Tai tęsiasi tol, kol viskas, kas gali degti, bus sudeginta gaisro vietoje.

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Firestorms (atomicarchive.com)

Kategorija:Gaisrai
Kategorija:Ugnis