Tūbausių senovės gyvenvietė

Tūbausių senovės gyvenvietė (regioninio reikšmingumo lygmens valstybės saugoma kultūros vertybė, turinti archeologinį vertingųjų savybių pobūdį: unikalus kodas , senas registro kodas A1717, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. IP2414A) – priešistorinė gyvenvietė pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Tūbausiuose (Kretingos seniūnija), abipus Užtvankos gatvės (kelio Kurmaičiai–Genčai), kairiajame Akmenos krante.
 Vieta 
Įrengta aukštumos krašte, kurį iš vakarų pusės juosia Akmenos slėnis, o iš šiaurės – bevardžio kairiojo intako griova.

Teritorija apie 265 m ilgio šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi ir iki 80–85 m pločio, pusiau padalinta kelio Kurmaičiai–Genčai (Užtvankos g.). Rytinė dalis ariama, o vakarinė – dirvonuoja, jos šiaurės vakariniame pakraštyje yra Tūbausių I senosios kapinės. Kultūros paveldo objekto anotacinio ženklo nėra.

Teritorijos plotas – 16 016 m².

 Istorija 
1993 m. įrašyta į naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašą (IP2414A),Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas (1978-1990). – Vilnius, 1993. – D. 1. – P. 121 1993 m. registruota Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše (kodas A1717), 2005 m. pripažinta valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.Valstybės žinios – 2005 m. gegužės 7 d. – Nr. 58-2034

 Tyrimai 
1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius (Kretingos kraštotyros muziejus), Tūbausių senkapis, vad. Maro kapeliais. Kretingos rajono Kurmaičių apylinkės archeologijos paminklų pasai. Sudarė Juozas Mickevičius. 1959 m. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4, b. 11 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (vadovas Vilnius Morkūnas),Vilnius Morkūnas. 1992 m. Kretingos rajono žvalgomosios archeologinės ekspedicijos ataskaita. – Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. – F. 28, ap. 1, b. 14. – L. 52 1993 m. – Julius Kanarskas (Kretingos muziejus),Julius Kanarskas. 1993 metais patikrintų kultūros paveldo paminklų būklės aprašymas. Kretinga, 1993 m. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4, b. 160. – L. 11, 15-16 2013 m. – Arūnas Strazdas (Kultūros paveldo centras).

1998 m. Bronius Dakanis ir Zenonas Baubonis (Kultūros paveldo centras) ištyrė 52,5 m² plotą. Jame aptiko arimo apardytą iki 1,1 m storio kultūrinį sluoksnį su 3 židiniais, laužaviete, stulpinės konstrukcijos pastatų stulpavietėmis ir archeologiniais radiniais.

Židiniai įrengti iki 110 cm skersmens ir 110 cm gylio apskritose duobėse, į kurias šilumai palaikyti primesta daug smulkių akmenų. Laužavietė buvusi iki 90 cm skersmens ir 110-115 cm gylio. Židiniuose rasta lipdytinės keramikos šukių lygiu paviršiumi ir viena grublėtosios keramikos šukė.

Senovės gyvenvietė datuojama I tūkstantmečio pirmąja puse.Zenonas Baubonis, Bronius Dakanis. Tūbausių senovės gyvenvietės žvalgomieji tyrinėjimai 1998 m. – Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998 ir 1999 metais. – Vilnius, 2000. – P. 85-86

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998 ir 1999 metais

Kategorija:Kretingos rajono paveldas
Kategorija:Lietuvos archeologinės gyvenvietės