Šv. Elenos, Dangun Žengimo ir Tristano da Kunjos salos

Šv. Elenos, Dangun Žengimo ir Tristano da Kunjos salos () – Jungtinės Karalystės užjūrio teritorija, kurią sudaro keletas atokių, pietinėje Atlanto vandenyno dalyje išsibarsčiusių salų. Iki 2009 m. pagal pagrindinę salą teritorija vadinta Šv. Elenos sala ir jos valdos (Saint Helena and Dependencies).

 Geografija 
Teritoriją sudaro 3 dalys, geografiškai – 5 salos:
 Šv. Elenos sala (centras – Džeimstaunas)
 Dangun Žengimo sala (centras – Džordžtaunas)
 Tristanas da Kunja (centras – Edinburgas); šią valdą be pagrindinės Tristano da Kunjos salos dar sudaro negyvenamos Gofo, Nepasiekiamoji ir Lakštingalų salos (pastarąją dar supa pora uolų).

 Istorija 

Salas 1502–1504 m. atrado portugalai. Britai oficialiai salose įsitvirtino 1659 m., jos buvo Rytų Indijos kompanijos administracijoje. Šv. Elenos sala 1834 m. paskelbta Britų Karūnos kolonija, o Tristanas da Kunja buvo Kapo kolonijos Afrikoje valda. 1922 m. Dangun Žengimo sala tapo Šv. Elenos valdos dalimi, o 1938 m. prie jos prijungtos Tristano da Kunjos salos.

2009 m. buvo priimta nauja konstitucija, pagal kurią visos trys dalys tapo lygiavertėmis ir autonomiškomis užjūrio teritorijos dalimis. Jos dabar turi atskiras tarybas, atskirus administratorius, skiriamus Šv. Elenos gubernatoriaus, taip pat atskiras vėliavas, ISO kodus.