Nigerijos protektoratas

Nigerijos protektoratas – buvusi Afrikos teritorija, kuri priklausė britams.

 Istorija 

Nigerijos pajūrio tautos jau nuo XV a. intensyviai prekiavo su europiečiais, kurie ne kolonizavo kraštą, o steigė čia karinius ir prekybinius fortus. Tačiau nuo XIX a. situacija keitėsi. 1861 m. britai užėmė Lagoso miestą, kuris tapo pirmąja kolonija. 1891 m. užimta Nigerio delta, kuri paversta Naftos upių protektoratu (vėliau – Nigerio pakrantės protektoratas).

XIX a. pabaigoje Nigerijos teritorijoje pradėjo veikti Karališkoji Nigerio kompanija, kurios tikslas buvo užimti teritorijas Nigerio upės žemupyje ir vidurupyje. Kompanija skverbėsi į krašto gilumą, suformuodama dabartinės Nigerijos teritoriją. 1900 m. kompanija oficialiai atidavė savo teritorijas Britanijai. Šios buvo padalintos į dvi dalis – pietinę Nigerijos dalį sujungus su Nigerio pakrantės protektoratu (1906 m. prijungus ir Lagosą), suformuotas Pietinės Nigerijos protektoratas. Šiaurinės dalys, tuo tarpu, paverstos Šiaurinės Nigerijos protektoratu.

Šis dvigubas valdymas, sukurtas atsižvelgiant į krašto skirtingą kultūrą, išsilaikė iki 1914 m., kuomet abu protektoratai sujungti, suformuojant Nigerijos protektoratą.

Per kolonijinį laikotarpį britai nepanaikino vietinių jau susiformavusių institucijų, naudodamiesi vietos valstybėlių karaliais ir emyrais. Šalis administraciškai buvo padalinta į tris dalis, kurių kiekvienoje buvo vykdoma gana skirtinga politika. Musulmoniškoje šiaurėje oficialia kalba tapo hausų kalba, čia britai vengė primesti bet kokią kultūrinę įtaką, bijodami sukilimų. Pietuose, tuo tarpu, buvo sparčiai skleidžiama krikščionybė.

1960 m. Britanija Nigerijai suteikė nepriklausomybę.

 Nuorodos 
 Google Cultural Institute: Birth of the Nigerian Colony, 1851–1914 – Pan-Atlantic University, School of Media and Communication exhibit.

Kategorija:Nigerijos istorija
Kategorija:Britų kolonijos Afrikoje