Izidorius Mockus

Izidorius Mockus (slapyvardžiai Rikas, Rykas, Jovaras; 1920 m. sausio 5 d. Rudžių km. – 1950 m. birželio 16 d. arba liepos 10 d. Šakalinės miške, dabartinė Tauragės rajono savivaldybė) – Lietuvos rezistentas, ėjęs Kęstučio apygardos Butigeidžio rinktinės Rolando būrio vado pareigas.

Gimė Rudžiuose. Tėvai - valstiečiai Juozas ir Rozalija. Buvo vyriausias vaikas trijų vaikų šeimoje. Šeima turėjo 13 ha žemės, sodybą iš vienos pusės ribojo Milaičių dvaras, iš kitos – Šaltuona. Paauglystėje neteko tėvo.

Užėjus Antrajai sovietinei okupacijai jau pirmaisiais partizanų organizavimosi metais pasitraukė į miškus, kur įsijungė į ginkluotą partizaninę kovą Kęstučio apygardos Rolando būryje, vėliau buvo paskirtas jo vadu. Į partizaninį judėjimą kaip ryšininkė įsijungė ir jaunesnioji Izidoriaus sesuo Ona, turėjusi slapyvardį GenovaitėDingusio Milaičių dvaro istorija, dėl to vėliau ištremta į Sibirą.

Žuvo išduotas 1950 m. vasarą Šakalinės miške (dabartinė Tauragės raj. savivaldybė) prie Bivainių ežero, lydėdamas tėvonijos vadą Joną Stoškų-Eimutį į susirinkimą. Be jų žuvo dar 8 partizanai. Vieni šaltiniai žūties datą nurodo buvus liepos 10 d., kiti – birželio 16 d. Čekistinę operaciją įvykdė MGB kariuomenės 273-ojo šaulių pulko kareivių ir MGB Tauragės apskrities skyriaus stribų karinė grupė.

Jo pusbrolis Antanas Pocius – Plungės kompozitorius ir chorvedys, pusseserė Petronėlė Juškienė – apdovanotoji skęstančiųjų gelbėtojos kryžiumi už žydų berniuko slėpimą savo namuose nacių okupacijos metais.Apdovanotų asmenų duomenų bazė 
 Galerija 

 Šaltiniai 

Kategorija:Lietuvos rezistentai