Aeronaut

Istorija 
Bendrovę 1921 m. kovo 22 d. įsteigė Estijos verslininkai Robertas Holstas () ir Jakobas Tilo (). Pirmasis aviakompanijos lėktuvas – išnuomotas Sablatnig P.III.

Pirmajam skrydžiui „Aeronaut“ lėktuvas Helsinkio iš Talino su pašto siuntomis pakilo 1921 m. liepos 29 d. Buvo skrendama du, vėliau tris kartus per savaitę, o nuo 1923 m. kovo 12 d. – kasdien. 1922 m. rugpjūčio 31 d. atidarytas reisas Talinas–Ryga. Šį maršrutą eksploatavo ir „Latvijas Gaisa Satiksmes AS“, tad tarp abiejų konkurentų prasidėjo kova dėl išlikimo.A-S Aeronaut  1922 m. pradėti reisai į Stokholmą, vykdyti du kartus per savaitę, taip pat vidiniai reisai į Tartu ir Viljandį.

1921 metais „Aeronaut“ lėktuvas atliko 175 pavienius skrydžius, pervežęs iš viso 673 keleivius. 1922 m. bendrovės lėktuvai nuskrido 40 tūkst. km.

Veiklos plėtrai „Aeronaut“ valdyba nusprendė užsakyti daugiau „Sablatnig P.III“. Bubo manoma, kad medinės konstrukcijos orlaivis tinkamas gaminti Estijoje, kas leis sumažinti lėktuvų kainą. 1921 m. gruodį buvo pasirašyta sutartis su Vokietijos įmone, pagal kurią 1922 m. Taline turėjo būti pagaminti šeši lėktuvai. Lėktuvų gamybai vadovavo „Sablatnig“ atsiųstas inžinierius, du orlaivių mechanikai ir du brigadininkai. Taline veikusioje gamykloje „Dvigatel“ organizuotoje lėktuvų gamyboje dirbo iki 60 žmonių. Lėktuvų varikliai ir metalinės dalys buvo siunčiamos iš Vokietijos, o Taline iš medžio bei faneros buvo gaminti korpusais ir sparnai bei surinkti lėktuvai. Pagal licenciją pagaminti keturi lėktuvai buvo baigti 1922 m. rudenį, o paskutiniai du – gruodį.miniatiūra|kairėje|280x280px|Aeronaut 1925 m. tvarkaraštis. Reisai pateikiami kartu su motininės kompanijos Junkers Luftverkehrs AG. Iš Björn Larsson ir David Zekria kolekcijos.
1923 m. žiemos sezonui „Aeronaut“ pavyko sudaryti pašto vežimo sutartis su tiek Estijos, tiek Suomijos pašto institucijomis. Pirmasis pašto reisas įvyko 1923 m. vasario 9 d., po ko pradėti reguliarūs pašto skrydžiai iš Ülemistės hidroplanų oro uosto į Suomiją. Skrydžiai vyko kiekvieną antradienį ir penktadienį. Vasario antroje pusėje Suomijos įlanka visiškai užšalo, todėl laivyba tarp Talino ir Helsinkio nutrūko. Tada „Aeronaut“ pradėjo skraidyti per įlanką kasdien, o kartais – pagal keleivių pageidavimus – ir du kartus per dieną. Nepaisant aukštos bilieto kainos, keleivių netrūko.

1924 m. įmonė pradėjo eksploatuoti „Junkers F.13“, kurie pasirodė perpus ekonomiškesni nei „Sablatnig P.III“. Keleivių atsiliepimu naujieji lėktuvai buvo mažiau patogūs. Estų kilmės „Aeronaut“ pilotai neturėjo teisės pilotuoti Junkers F13 lėktuvų, todėl juos pilotavo vokiečių lakūnai. Lėktuvų gamintojas Junkers, turėjęs dalį „Aeronaut“ akcijų dėl šios skolos už lėktuvų pirkimą, reklamuodavo „Aeronaut“ oro linijas Vokietijoje kaip vokiškas.

„Aeronaut“ 1924 m. antroje pusėje reisą Talinas–Ryga pratęsė per Klaipėdos oro uostą iki Karaliaučiaus.Bendrovės reklaminis plakatas  Skrydis iš Talino į Dancigą su penkiais tarpiniu nusileidimais trukdavo 6–7 valandas. Šiuo maršrutu konkurencinėje kovoje dėl keleivių ir pašto krovinių teko konkuruoti su švedų oro bendrove „AB Aerotransport“.

1922 m. „Aeronaut“ pradėjo naudotis Lasnamäe aerodromu lėktuvams su ratinėmis važiuoklėmis pagal sutartį, sudarytą su kariniu aviacijos padaliniu. „Aeronaut“ Lasnamäe aerodrome gavo ir atskirą angarą (iš pradžių angaras Nr. 4, vėliau Nr. 5). 1922 m. liepą „Aeronaut“ išsinuomavo apie 14 400 m²) žemės sklypą Lasnamäe aerodrome 12 metų laikotarpiui, o rugpjūčio 1 d. pradėtas statyti nuosavas gelžbetoninis 16 metrų ilgio ir 10 metrų pločio angaras. Be 1923 m. užbaigto angaro, buvo įrengta ir dirbtuvė su techninėmis, buitinėmis patalpomis bei keleivių laukiamuoju.
miniatiūra|Estijos aviakompanijos lėktuvas Uunisaarensalmi sąsiaurio ledo, Suomija, 1921 m.
Geri Estijos civilių ir karinių aviatorių santykiai baigėsi 1924 m. vasarą, kai kartu su „Aeronaut“ Lasnamäe aerodromu pradėjo naudotis ir Vokietijos lėktuvai. „Aeronaut“ priklausė Šiaurės Europos aviacijos aljansui, kuris kartu aptarnavo maršrutą nuo Karaliaučiaus per Rygą iki Talino, skrydžių dienos buvo paskirstytos tarp Estijos ir Vokietijos oro linijų. Kai kurie vokiečių pilotai buvo kovoję prieš Estiją Landesvero karo metu, kas kėlė priešiškumą tarp estų karinių lakūnų. 1926 m. vasarą Estijos karinės oro pajėgos atsisakė pratęsti „Aeronaut“ sutartį dėl Lasnamäe aerodromo naudojimo, nurodydamos savo išaugusį poreikį skrydžiams.

Kariuomenei atsisakius pratęsti nuomos sutartį „Aeronaut“ buvo išsirinkusi naują vietą aerodromui. Prie Tartu plento, už „Dvigatel“ gamyklos, buvo pakankamai vietos lėktuvų su ratinėmis važiuoklėmis aerodromui įrengti, o kitoje Tartu plento pusėje buvo galima įrengti vandens lėktuvų uostą. 1926 m. „Aeronaut“ kreipėsi į Susisiekimo ministeriją dėl leidimo ir paramos naujo aerodromo statybai. Nors idėją palaikė vyriausybė, tačiau dėl esamų didelių skolų buvo atsisakyta skirti papildomą finansinę paramą.

Daugiausiai vienu metu „Aeronaut“ turėjo 11 lėktuvų. Jų buvo per daug turimų skrydžių linijų palaikymui. Pajamos iš keleivių skrydžių negalėjo padengti vis augančių išlaidų, todėl bendrovė susidūrė su finansiniais sunkumais. Iš tiesų finansinės problemos „Aeronaut“ lydėjo visą veiklos laikotarpį, ir bendrovė baigė veiklą 1928 m., paskelbdama bankrotą. 1927–1928 m. žiemos sezonas buvo paskutinis, o vasarą bendrovė jau nebeskraidė tarp Talino ir Helsinkio.A–S Aeronaut 

1927 m. balandžio 11 d. „Aeronaut“ nutraukė veiklą. Po penkių dienų buvo atleistas visas personalas, o kitų metų balandžio pradžioje bendrovė likviduota. Po derybų su valstybe, Lasnamäe teritorijoje buvę „Aeronaut“ pastatai buvo perleisti Estijos valstybei kaip paskolų, subsidijų ir mokesčių skolos padengimas.

Per septynerius veiklos metus buvo pervežta 7445 keleiviai ir daug pašto siuntų. Iš viso „Aeronaut“ lėktuvai atliko 3376 skrydžius, tarp jų – reguliarius, užsakomuosius ir pažintinius skrydžius virš Talino.

Po „Aeronaut“ bankroto tarp Talino ir kitų miestų toliau skraidė tik vandens lėktuvai, naudodami Talino jūrų oro uostą ir jame buvusį angarą. Reguliarų oro susisiekimą tarp Talino ir Helsinkio pradėjo Suomijos oro transporto bendrovė Aero OY, būsimoji Finnair pirmtakė. Kol Aero įprasti lėktuvai su ratais naudodavosi Lasnamäe aerodromu, vandens lėktuvams buvo įrengtas nusileidimo prieplaukos uostas prie Ülemistės ežero, netoli dabartinės vandens valymo stoties. Skrydžiai iš Helsinkio į Taliną vyko hidroplanu Junkers F13.

2021 m. rugsėjo 20 d., minint 100-ąsias Estijos civilinės aviacijos metines, buvo išleistas pašto ženklas. Jame pavaizduotas „Aeronaut“ lėktuvas „Sablatnig P III".

Estijos oro bendrovės pagrindiniai akcininkai buvo „Sablatnig“ ir „Dansk Luftexpres“, o 1923 m. akcijas nusipirko „Junkers“. Naujasis savininkas „Aeronaut“ bendrovei suteikė tris naujus lėktuvus Junkers F 13, bendrovė prisijungė prie aviacijos pervežėjų susivienijimo „Osteuropa-Union“.A–S Aeronaut Osteuropa Union-Nordeuropa Union  Tai padėjo nukonkuruoti pagrindinį varžovą „Latvijos Gaisa Satiksmes AS“ (pastaroji bendrovė 1925 m. bankrutavo).

Įmonei visą laiką vadovavo Juris Otsas (). 1926 m. aviacijos katastrofos metu žuvo bendrovės steigėjas Jakobas Tilo,.

 Orlaivių parkas 
Estų bendrovės flotilę sudarė pradžioje du LVG C. V ir vienas Sablatnig P.III lėktuvai, o 1923 m. jau buvo registruota vienuolika lėktuvų. Per visą įmonės istoriją jos flotilėje buvo 11 Sablatnig P.III, dauguma kurių buvo surinkti Taline veikusioje Dwigatel gamykloje, du LVG C.V, trys Junkers F.13.Civil Aircraft Register – Estonia, http://www.airhistory.org.uk/gy/reg_E-.html

 Šaltiniai 

Kategorija:Buvusios oro linijų bendrovės‎
Kategorija:Estijos įmonės
Kategorija:Estijos transportas