Penda

Penda (mirė 655 m. lapkričio 15 d.) – Mersijos karalius (629–655 m.), vienas iš paskutinių svarbių pagoniškųjų anglosaksų valdovų.F. M. Stenton, Anglosaksų Anglija (1943), trečias leidimas (1971), Oksfordo universiteto leidykla, minkštas viršelis (1989, perleista 1998), ISBN 0-19-282237-3.

 Biografija 

 Šeima ir vaikai 
Jo tėvas buvo Pyba. ,,Britonų istorijoje‘‘ minima, kad turėjo 11 brolių, bet tik Eova yra žinomas. Yra minimas dar kitas Pendos brolis Kenvalas, bet manoma, kad jis tapatus Vesekso karaliui Kenvalui, Pendos svainiui.

Yra žinoma, kad buvo vedęs tik vieną kartą – Kynevisę.https://archive.org/details/florentiiwigorn00florgoog/page/n272/mode/1uphttps://archive.org/details/ecclesiasticalhi00bede_1/page/150/mode/1up Kartu turėjo 7 vaikus:

 Peada – vyriausias sūnus, perėmęs sostą po tėvo mirties 654 m., vedęs Ealhfledą, Osviu dukrą
 Vulfheras – antrasis sūnus, Peados įpėdinis po 658 m., vedęs Ermenildą Elietę
 Etelredas – trečiasis sūnus, Vulfhero įpėdinis po 675 m., vedęs Ostrytę, Osviu dukrą
 Merevalas – ketvirtasis sūnus, Magonsatos, Mersijos dalies, valdovas, vedęs Eormengytą, Eormerendo dukrą
 Mercelinas – penktasis sūnus
 Kyneburga – pirmoji dukra, ištekėjusi už Alhfrito, Osviu sūnaus.
 Kynesvita – jauniausia ir antroji dukra, tapusi Benediktine, kanonizuota kaip Šv. Kynesvita Kastorietė.
Keolvaldas buvo paskutinis Pendos palikuonis, miręs apie 716 m., tikriausiai irgi valdęs Mersiją.

 Valdymas 
Karaliumi tapo po savo brolio Eovos, 626 m. Buvo pagonis, kai krikščionybė anglosaksų karalystėse stiprėjo. Penda užėmė Severno slėnį 628 m. po Sairensesterio mūšio. Po to jis nugalėjo galingą Nortumbrijos karalių Edviną Hatfyld Čeiso mūšyje 633 m.

Po devynerių metų jis nugalėjo Edvino įpėdinį Osvaldą Maserfyldo mūšyje. Tuo metu jis tikriausiai buvo galingiausias anglosaksų karalius. Penda daugybę kartų nugalėjo Rytų Angliją ir išvijo Vesekso karalių Kenvalą į tremtį trejiems metams, tapo Vesekso karaliumi (645–648 m.). Jis nesiliovė kariauti su Nortumbrija, kol 655 m. lapkričio 15 d. Osvaldo įpėdinis Osviu nugalėjo ir nužudė jį Vinvedo mūšyje.

 Palikimas 
Po Vinvedo mūšio Nortumbrija okupavo Mersiją, bet Osviu leido Pendos sūnui Peadui valdyti pietinę karalystes dalį. Po trejų metų Pendos sūnūs Vulfheras ir Etelredas susigrąžino valdžią ir atitinkamai po to valdė nuo 658 iki 704 m.

Pendos valdymo metu Mersija tapo įtakingesnė tarp anglosaksų karalysčių. Pats Penda buvo vienas iš paskutiniųjų svarbių pagoniškųjų anglosaksų karalių. Po jo mirties Mersija tapo krikščioniška valstybė ir visi valdantieji Pendos vaikai tapo krikščioniais. Jo dukros Kyneburga ir Kynesvita kartu su giminaite Tyba buvo paskelbtos šventosiomis.

Apie Pendą visų pirma žinoma iš istorijos, kurią parašė Nortumbrijos Beda – kunigas, nelinkęs objektyviai vaizduoti pagonio mersiečio, įsitraukusio į nuožmų konfliktą su krikščionių karaliais, o ypač su Nortumbrijos valdovais. Penda buvo apibūdintas kaip „trečiosios Bedos knygos piktadarys“. Anglų istorikas Frankas Stentonas rašo:

miniatiūra|338x338px|Pendos šeima

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
http://britanniae.ru/reconstr/sharon_turner/sharon-turner_3_2.htm

https://fmg.ac/Projects/MedLands/ENGLAND,%20AngloSaxon%20%26%20Danish%20Kings.htm#_Toc214769409

https://pase.ac.uk/jsp/persons/CreatePersonFrames.jsp?personKey=1749 

Kategorija:Mersijos karaliai
Kategorija:Vesekso karaliai