Aumuo

Aumuo – filosofinė–kognityvinė sąvoka, reiškianti žmogaus dėmesingumą, voką, pažinimą, atmintį, svarstymą, įvertinimą ir sprendimą. Aumuo dar vadinamas „jusliniu protu“ ir supriešinamas su protavimu, racionaliu samprotavimu. Pasak Stasio Šalkauskio – „aumuo ir protas tai yra du skirtingi tos pačios galios aspektai. Žmogus yra protinga būtybė, kuri gali būti vadinama aumeninga tik tada, kai pasižymi originaliu ir kūrybišku mąstymu“.Stasys Šalkauskis. Raštai, II t., Vilnius: Mintis, 1992. Aumuo atlieka mentalinės refleksijos funkciją. Aumeniu vadinama sąmonė, kurios esmė – pažinimas. Su aumens sąvoka galima sieti tai, kas įprastai vadinama dėmesingumu, taip pat intencionalumu.Edvardas Šidlauskas. Lyginamoji laiko ir erdvės fenomenų analizė. Magistro baigiamasis darbas. Vilnius: Lietuvos edukologijos universitetas, 2015.

Žodis aumuõ (dar žinomas kaip aũmonė, omuõ, omeni̇̀s, ómenė, etimologiškai tapatus ) reiškia „supratimą, nuovoką, atmintį, sąmonę“.Lietuvių kalbos žodynas  (t. I–XX, 1941–2002): elektroninis variantas – Vilnius: Lietuvių kalbos institutas, 2005 (atnaujinta versija, 2008). Lietuvos tarpukario filosofas Stasys Šalkauskis šį žodį pasirinko kaip  atitikmenį.Aumuo rytų aukštaičių gyvojoje kalboje reiškia supratimą, nuovoką. S. Šalkauskio pasiūlytas filosofijos terminu intelektui (vok. Verstand) pavadinti, skiriant nuo proto (vok. Vernunft). Lietuvių enciklopedija , I t., 442 psl. Bostonas: Lietuvių Enciklopedijos Leidykla, 1953 Jis taip pat prilyginamas intelektui, inteligencijai pačia bendriausiąja prasme (, , ). Šis žodis taip pat vartojamas kaip galimas atitikmuo senovės indų sąvokoms, žyminčioms kūrybišką, intuityvų, samprotavimus peržengiantį, nubudusį protą , , )Žr. vertėjo pastabą prie: Jelena Blavatskaja, „Slaptoji doktrina“. Liaudies kultūra, vert. Audrius Beinorius, 1996 m., 3 Nr., 58 psl.Upanišados, vert. Audrius Beinorius, Vilnius: Vaga, 2006; psl. 177..

Senovės graikų tradicijoje toks intelektas buvo nusakomas kaip νους. Rytų ir antikinių tradicijų tyrinėtojas, filosofas Algis Uždavinys šią sampratą vertė „noetiniu intelektu“ ir nuosekliai vartojo žodį „noetinis“ („noetinė būtis, noetinė šviesa“ ir t. t.) pabrėždamas kokio reiškinio intelektinę, o ne diskursyviąją sklaidą.Algis Uždavinys. Savęs pažinimas ir sugrįžimas į savo giliausią savastį. filosofija.info Jis šia prasme aumenį prilygina Dieviškajam Intelektui, Logosui kaip Minties ir Žodžio dermei.Senovės baltų simboliai: straipsnių rinkinys / Lietuvos kultūros ir meno institutas, Vilnius: Academia, 1992

 Šaltiniai 

Kategorija:Intelektas
Kategorija:Filosofiniai terminai