Alytaus kautynės

Alytaus kautynės – mūšiai Lietuvos–sovietų karo metu, 1919 m. vasario 12-15 dienomis vykę prie Alytaus. Kautynių metu apgintas Alytus ir sustabdytas Raudonosios armijos veržimasis link Kauno.

 Kautynės 
Raudonosios armijos puolimas prieš lietuvių ir vokiečių sargybas prasidėjo vasario 12 d. vakare, apie 20 val., lietuvių būriams ką tik išdalinus ginklus. Puolė Pskovo (1919 m. pervadintos Lietuviškąja šaulių) divizijos antrosios brigados trečiasis ir ketvirtasis šaulių pulkai (po 1000 karių). Puolimas prasidėjo palei Varėnos–Alytaus plentą. Lietuviams trukdė prasta ginkluotė bei ryšio trūkumas, jų būriai pasitraukė iš Ulyškų, Poteronių, Švobiškių, Domantonių. Vokiečių būriai, buvę netoli Kaniūkų, iš savo pozicijų pasitraukė Alytaus, vėliau Seirijų link ir gyvenvietės negynė.

Karinės operacijos vadovavimą karininkui Juliui Čaplikui perdavęs karininkas Antanas Juozapavičius su keliais kareiviais apeidami Raudonosios armijos pozicijas pateko į užnugarį prie Poteronių. Apsuptis nepavyko dėl amunicijos trūkumo, tad padalinys ankstyvą vasario 13 d. rytą grįžo į Alytų, kur jau girdėjosi šūviai. Zenono Gerulaičio vadovaujama komanda (apie 30 karių) buvo pasiųsta užimti Kaniūkų tiltą, tačiau Raudonoji armija jau buvo persikėlusi tiltu į kairįjį Nemuno krantą ir veržėsi link Alytaus. Z. Gerulaičio komandai teko trauktis.
miniatiūra|Alytaus panorama. Kairėje – 1909 m. statytas medinis tiltas, kuris 1915 m. buvo susprogdintas, bet Vokietijos kariuomenės inžinierinių dalinių per keletą mėnesių atstatytas. 1919 m. vasario 13 d. ant šio tilto žuvo Antanas Juozapavičius.
Prasidėjo Alytaus puolimas nuo Takniškių. Prašvitus jau buvo panaudotas visas lietuvių pirmojo pėstininkų pulko rezervas, prasidėjo pulko įrangos evakuacija į Likiškius. Evakuacija buvo skubota, trūko transporto priemonių. Spėta pergabenti ligoninės turtą bei ligonius. Kareivinėse palikta apie 300 ginklų. Apie 7 val. ryto į kareivines grįžęs A. Juozapavičius ėmėsi ginklų pergabenimo rogėmis, tačiau buvo nušautas ant medinio Alytaus I tilto. Ginklai atiteko raudonarmiečiams. Lietuvių daliniams atsitraukus, Raudonosios armijos kariai nutraukė telefono linijas, gadino geležinkelius, žvalgai pajudėjo link Kauno. Kazlų Rūdoje užpultas vokiečių geležinkelio apsaugos būrys išsibėgiojo. Alytų užėmė Pskovo divizijos trečiasis pulkas.

Alytui atsiimti buvo pasitelktas kaip tik tuo metu iš Ukrainos į Gardiną atsitraukiančios Bugo vokiečių savanorių pajėgos. Saksų savanorių vadovybė dalį pajėgų traukiniais per Suvalkus ir Kalvariją perkėlė prie Alytaus, kur buvo telkiami ir kiti saksų savanorių batalionai. Naktį iš vasario 14 d. į 15 d. iš Suvalkų prie Alytaus atvažiavo šarvuotas traukinys. Vokiečių savanoriai su iš Jiezno atvykusiais lietuvių pėstininkais puolė Alytuje susitelkusius raudonarmiečius ir miestą atsiėmė.Alytaus kautynėms – 97-eri metai

 Pasekmės 
Kautynėmis buvo užkirstas kelias Raudonosios armijos skverbimuisi Kauno link, taip pat ir planuojamam Lietuvos Vyriausybės nuvertimui. Po kautynių sustiprinta Marijampolės apsauga, kovo 1 d. raudonarmiečiai išvyti iš Daugų ir Babriškių, iš kur atsitraukė į Varėną ir Valkininkus.

 Šaltiniai 

Kategorija:Nepriklausomybės karo mūšiai
Kategorija:Alytaus istorija
Kategorija:Mūšiai Lietuvos teritorijoje
Kategorija:1919 metai