Senoji venetų kalba

Senoji venetų kalba – mirusi indoeuropiečių kalba, vartota venetų tautos, gyvenusios Adrijos jūros šiaurinėse pakrantėse, į šiaurės rytus nuo Po deltos (dab. Italijos Venetas, dalis Slovėnijos). Venetų kalbos giminystė su kitomis indoeuropiečių kalbomis neaiški – ji turi panašumų su italikų, germanų, keltų kalbomis, galbūt su ilyrų kalbomis. Priklauso „kentum“ kalbų būriui.

Senoji venetų kalba žinoma iš ~200 trumpų įrašų, datuojamų V–I a. pr. m. e. Jie užrašyti senojo italikų rašto, giminingo etruskų, graikų raštams, atmaina.

I a. pr. m. e. venetų kalbą išstūmė lotynų kalba.

Venetiško įrašo pavyzdys:
 venetų k.: Mego donasto śainatei Reitiiai porai Egeotora Aimoi ke louderobos.
 lotynų k.: me donavit sanatrici Reitiae bonae Egetora [pro] Aemo liberis-que.
 lietuvių k.: Man dovanojo, gydytojai Reitijai gẽrai, Egeotora – dėl Aimo ir vaikų.

 Šaltiniai 

Kategorija:Mirusios indoeuropiečių kalbos