Marcinkonių geležinkelio stotis

Marcinkonių geležinkelio stotis – geležinkelio stotis Marcinkonyse, galinė Vilniaus–Marcinkonių geležinkelio stotis. Važiuoja keleiviniai traukiniai Vilnius–Marcinkonys. Geležinkelis buvusios Senovės stotelės kryptimi (link Baltarusijos) uždarytas.

Stoties kompleksas – kultūros paveldo objektas (unikalus Nr. ), jam priklauso 3 objektai:
 Keleivių rūmai (Nr. ) vertingi kaip autentiškas IV klasės stoties pastatas, atidarytas 1862 m. Keleivių namas yra vienaaukštis, medinis, išlaikęs autentišką puošybą (ažūrinės vėjalentės, raižyti langų sandrikai, profiliuoti mediniai karnizai su kiaurapjūviu, kryžmės). Dalis stoties patalpų naudojamos kaip meno galerija.
 Stoties sandėlis (Nr. );
 Tualetas (Nr. ), pastatytas 1901 m.

 Istorija 

1857–1864 m. pro Marcinkonis nutiestas Peterburgo–Varšuvos geležinkelis ir kaime įrengta geležinkelio stotis. Iki tol kaimas daugiau buvo apgyventas arčiau Marcinkonių bažnyčios, vadinamajame Sodžiuje.Marcinkonių geležinkelio stočiai 155 metai. – Vai toli girdėc, 2017, Nr. 12(20). // psl. 4, 6. Stotis žymima 1861 m. plane.Материалы для географии и статистики России, собранные офицерами генерального штаба. Виленская губерния. Составил генерального штаба капитан А. Корева. – Санктпетербург, 1861. 1860 m. pradėti statyti keleivių ir du gyvenamieji namai. 1861 m. pastatyti keleivių namai, vandens bokštas su pastatu vandens pompai ir butu mechanikui, įrengti peronas ir krovinių platforma. Tais pačiais metais geležinkelio stotis pažymėta Vilniaus gubernijos žemėlapyje. 1862 m. gruodžio 15 m. atidaryta stotis, priskirta IV klasei. Marcinkonių stotis buvo tarp Pariečės ir Varėnos stočių.

Pirmasis stoties viršininkas – Fiodoras Riabovas. Kiti pirmieji stoties darbuotojai buvo rusai ir baltarusiai, kadangi Lietuvoje trūko specialistų. Keleivių namą šildė 7 krosnys, atvira prekių platforma, pakhauzas (medinis, dengtas skarda, su dvišlaičiu stogu ir mūriniais atraminiais stulpais). Su gretimomis geležinkelio stotimis Marcinkonių stotis jungėsi 3 telegrafo laidais, veikė telegrafo aparatas. Pažymėdami geležinkelio nutiesimą, kaimo vyrai bažnyčios kalno papėdėje pastatė 2,5 m aukščio akmeninį kryžių, aptvėrė jį tvorele ir akmenyje iškalė metus. Prie geležinkelio kūrėsi tarnautojai (rusai ir lenkai), taip pat žydai, kurie vertėsi prekyba (turėjo parduotuves, kepyklą, aludes).

1863 m. sukilimo metu Marcinkonyse ir apylinkėse buvo neramu, Vilniaus generalgubernatoriaus M. Muravjovo įsakymu čia buvo apgyvendinti kareiviai, kurie sukūreno stotyje paruoštą išvežti vietinio dvarininko kolegijos sekretoriaus Ivano Gluskės medieną. 1864 m. rugsėjo 2–12 d. stoties prieigose generalgubernatoriaus įsakymu iškirstas miškas.

1894 m. stoties kelių ilgis sudarė 867 sieksnių, buvo 2 semaforai, 2 peronai, kroviniams apdoroti stotis turėjo vieną atvirą platformą ir pakhauzą, 2 svarstykles, medinį malksnomis dengtą sandėlį ugniagesybos įrangai, medinį dengtą skarda keleivių namą su gyvenamosiomis patalpomis. Garvežiams vandenį tiekdavo iš upelio, kurį su siurbline jungė vamzdis.Marcinkonių geležinkelio stotis. Visitvarena.lt (tikrinta 2025-10-27).

Kadangi Peterburgo–Varšuvos geležinkeliu važiuodavo ir Rusijos caro šeimyna, prie geležinkelio buvo imamasi ypatingų saugumo priemonių. Pavyzdžiui, 1901 m. spalio pabaigoje carui grįžtant iš Varšuvos, nuo Marcinkonių pusės geležinkelį saugojo 123 kareiviai, o pačiai Marcinkonių stočiai skirti dar 164 kareiviai.

Vilniaus–Gardino geležinkelis naudotas keleiviniam transportui, Marcinkonyse buvo pakraunami ir iškraunami grūdai, valgomoji druska, akmens anglis, malkos ir mediena. 1911 m. eismo tvarkaraštis nurodo, jog Marcinkonių stotyje stodavo ir pašto traukinys. 1914–1917 m. nuo Marcinkonių iki Katros nutiestas Prancūzkelis – siaurasis geležinkelis, skirtas gabenti keleivius iš kaimų ir medieną iš atokesnių kirtaviečių (šiai paskirčiai naudotas iki 1974 m., kai buvo išardytas). Marcinkonyse nutiesus siaurąjį geležinkelį 1914 m. pastatyta lentpjūvė (vėliau tapo cechu, veikė iki XX a. pabaigos), nuo jos iki Pogarendos vedė siaurasis geležinkelis medienai vežti. Marcinkonyse įrengtas ir depas, veikęs bent iki 1949 m.Informaciniai stendai Dzūkijos NP ekspozicijoje.

1920 m. rugsėjį lenkai užėmė Marcinkonis, tad XX a. tarpukariu stotis atsidūrė Lenkijos teritorijoje, 1939 m. vokiečiams užpuolus Lenkiją, Marcinkonių stotį rugsėjo 4 d. keliomis bombomis apmėtė vokiečių lėktuvai. Netrukus Marcinkonys atiteko Baltarusijos TSR, po metų – Lietuvai. Vėliau sunaikinti vandentiekio bokštas, siurblinė ir mašinisto namas, vienas iš dviejų tarnautojų namų. Besitraukdami 1944 m. vasarą vokiečiai vieną ruožo Varėna–Marcinkonys vėžę sunaikino, sugadindami bėgius ir pabėgius garvežių tempiamu geležiniu noragu ir susprogdindami.

2004 m. gruodį nutraukus traukinių eismą atkarpoje Marcinkonys–valstybės siena ir išardžius dalį bėgių, Marcinkonys tapo paskutine linijos Vilnius–Gardinas stotimi. 2012 m. gruodžio 20 d. buvo minimas geležinkelio stoties 150-metis, šia proga stoties viršininkės Birutės Jezukevičienės iniciatyva buvo sukurta ekspozicija apie geležinkelio istoriją Marcinkonyse.Geležinkelio istorija. Sankt Peterburgas–Varšuva geležinkelio linija  2018 m. stoties pastatų kompleksas įtrauktas į Kultūros paveldo registrą.

 Galerija 

 Šaltiniai 

Gelež
Kategorija:Varėnos rajono savivaldybės geležinkelio stotys
Kategorija:Lietuvos kultūros vertybės: geležinkelio stotys