Leon Mitkiewicz

Leonas Mitkievičius-Žultekas (; 1896 m. vasario 20 d. Zambrovas, Lenkija – 1972 m. gruodžio 12 d. Andese, Niujorko valstija, JAV) – Lenkijos valstybės karinis veikėjas, kavalerijos pulkininkas.

 Biografija 
1915 m. baigė Balstogės gimnaziją. Pirmojo pasaulinio karo metais pašauktas į Rusijos imperijos kariuomenę, baigė kavaleristų mokyklą. 1917 m. lapkritį pradėjo tarnybą I Lenkų korpuse Rusijoje vadovaujamame gen. Juzefo Dovboro-Mušnickio (). Lenkijos – sovietų karo metu buvo štabo karininkas.

1922 m. gegužės 3 d. gavo rotmistro laipsnį. 1923 m. – 4-osios kavalerijos brigados štabo Suvalkuose vadas. Vėliau tarnavo referentu Ypatingosios karo tarybos biure Varšuvoje (). Nuo 1924 m. lapkričio 3 d. iki 1925 m. spalio 15 d. buvo Varšuvos aukštosios karo mokyklos IV kvalifikacijos kėlimo kursų klausytojas. 1927 m. balandžio 12 d. paaukštintas į majorus.Dziennik Personalny M.S.Wojsk. Nr 13 z 20.04.1927 r. s. 119 wymieniony jako Leon Mitkiewicz-Żółłtek. Baigęs kursus ir gavęs generalinio štabo karininko diplomą1928 m. gruodžio 22 d. Krašto apsaugos ministras pakeitė iki tol taikytą „Generalinio Štabo“ () pavadinimą į „Vyriausiąjį štabą“ (), todėl pakito ir karininko įvardinimas. Iki tol buvo „Oficer Sztabu Generalnego“, o nuo 1928 m. „Oficer dyplomowany“. Lietuvių kalboje abu kreipiniai verčiami – generalinio štabo karininkas buvo perkeltas į Centrinę kavalerijos mokyklą GrudziondzeDziennik Personalny M.S.Wojsk. Nr 106 z 15.10.1925 r. s. 51 wymieniony jako rtm. SG Leon Mitkiewicz-Żołłtek, natomiast w Roczniku oficerskim z 1928 s. 329 i 342 figuruje już jako Leon Mitkiewicz-Żółtek., kuri 1928 m. birželio 1 d. buvo performuota į Kavalerijos mokymų centrą (). Vėliau L. Mitkievičius ėmė dėstyti Varšuvos aukštojoje karo mokykloje (). 1930 m. sausio 1 d. pakeltas į papulkininkius. Dėl puikios reputacijos 1932 m. balandžio 1 d. buvo paskirtas vadovauti 2-ajam kavalerijos pulkui () Starogard GdanskeRocznik oficerski 1932 s. 142 i 626.. Pakeitė lig tol vadovavusį pulkininką Konstantiną Druckį-Lubeckį ().Dziennik Personalny M.S.Wojsk. Nr 6 z 23.03.1932 r. s. 236.

1935 m. sausio 26 d. Lenkijos Respublikos prezidentas Ignotas Mošcickis suteikė L. Mickievičiui pulkininko laipsnį. Kartu su juo pulkininko laipsnį buvo gavę tik du kavalerijos karininkai: Vitoldas Dzieržykrajus-Moravskis () ir Edmundas Tarnašievičius-Heldutas (). Dziennik Personalny M.S.Wojsk. Nr 1 z 26.01.1935 r. s. 1.

1936 m. paskirtas 1-uoju karininku kariuomenės inspektoriaus divizijos generolo Leono Berbeckio () štabe. 1938 m. pavasarį užmezgus diplomatinius santykius su Lietuva buvo paskirtas karo attaché Kaune. Apie savo metus praleistus Lietuvoje L. Mickievičius paliko atsiminimus.

Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui kuomet 1939 m. rugsėjo 1 d. Lenkija buvo užpulta Vokietijos, o į rytines jos žemes rugsėjo 17 d.įsiveržus Sovietų Sąjungai, kuri iki tol lenkams priklausiusį Vilniaus kraštą spalio 10 d. sutartimi perdavė Lietuvai, L. Mitkievičius kartu su Lenkijos diplomatiniu korpusu pasitraukė iš Lietuvos. Atsidūrė Paryžiuje.

Prancūzijoje tapo Vyriausiojo štabo II skyriaus vadu. 1942 m. birželio 10 d. kariuomenės vado gen. Vladislovo Sikorskio () paskirtas I tankų divizijos vado pavaduotoju.Juliusz S. Tym, 1. Dywizja Pancerna … s. 130–131. Autorius pastebi, kad "plk. Mitkievičiaus paskirimas buvo viena pagrindinių nesutarimų priežasčių tarp jo ir Vyriausiojo štabo vado brigados generolo Tadeušo Klimeckio ().. 1943 m. sausio 22 d. buvo paskirtas lenkų atstovu Jungtiniame sąjungininkų štabe () prie Jungtinio štabo vadų komiteto () Vašingtone. Ėjo Vyriausiojo štabo vado pavaduotojo pareigas.Juliusz S. Tym, 1. Dywizja Pancerna … s. 155–156. Po Antrojo pasaulinio karo pasiliko Jungtinėse Amerikos Valstijose. Čia aktyviai dalyvavo lenkų kombatantų (buvusių karių) veikloje, pasisakydavo Laisvosios Europos radijuje. Parašė knygų apie Lenkijos kariuomenę ir savo tarnybą. Buvo apdovanotas du kartus Kryžiaus ordinu, Aukso kryžiumi už nuopelnus, Nepriklausomybės atgavimo dešimtmečio medaliu, 1918–1920 m. karo atminimo medaliu, Tarpsąjunginiu medaliu „Médaille Interalliée“.

 Darbai 

Knygos
 „Taktyka. Wykłady w Centrum Wyszkolenia Kawalerii“ t. 1,2,3 – Grudziądz 1927–1929;
 „Bitwa zimowa na Mazurach 6-12.II.1915“ – Warszawa 1936;
 „Kawaleria samodzielna Rzeczypospolitej Polskiej w wojnie 1939“ – Toronto 1964;
 „Z generałem Sikorskim na obczyźnie“ – Instytut Literacki Paryż 1968
 „W Najwyższym Sztabie Zachodnich Aliantów 1943–1945“ – Londyn 1971;
 „W Wojsku Polskim 1917–1921“ – Londyn 1976
 „Wspomnienia kowieńskie 1938–1939“ – Wydawnictwo Bellona – Warszawa 1990 (Išversta į Lietuvių kalbą: Leon Mitkiewicz. Kauno atsiminimai (1938–1939). Vilnius: Baltos lankos, 2002)

Straipsniai
 „Powstanie Warszawskie“ – „Zeszyty Historyczne“ nr 1, Paryż 1962;
 „Z paryskiej 'Reginy' do londyńskiego 'Rubensa'“ – „Zeszyty Historyczne“ nr 3, Paryż 1963;
 „Przedwrześniowe wojsko polskie w krzywym zwierciadle“ – „Zeszyty Historyczne“ nr 8, Paryż 1965;
 „Legendomania p. T. Katelbacha“ – „Zeszyty Historyczne“ nr 9, Paryż 1966;
 „Preliminaria powstania zbrojnego AK (1)“ – „Horyzonty“ nr 131, Paryż 1967;
 „Preliminaria powstania zbrojnego AK (2)“ – „Horyzonty“ nr 132, Paryż 1967;
 „Smutne post-factum“ – „Zeszyty Historyczne“ nr 13, Paryż 1968;
 „Placówka 'Star'“ – „Zeszyty Historyczne“ nr 17, Paryż 1970;
 „Rozbite pułki… stracone sztandary. Ostatnie wspomnienia gen. Bortnowskiego“ – „Nowy Świat“ nr 19, Nowy Jork 1970;
 „Napastliwe komentarze“ – „Zeszyty Historyczne“ nr 19, Paryż 1971;
 „Likwidacja Polskiej Misji Wojskowej w USA w 1945 roku“ – „Zeszyty Historyczne“ nr 21, Paryż 1972;
 „List do Redaktora“ – „Zeszyty Historyczne“ nr 21, Paryż 1972;

 Šaltiniai 

Kategorija:Lenkijos karininkai