Sąsiaurio gyvenvietės

Sąsiaurio gyvenvietės arba Sąsiaurio kolonijos (, , ) – Britų imperijos kolonija, XIX–XX a. su pertrūkiu egzistavusi dabartinės Malaizijos ir Singapūro teritorijose. Tai buvo viena iš 3 Britų Malajos dalių.

 Raida 
Britai Malajų salyne kolonijines valdas kūrė nuo XVII a pabaigos, konkuruodami su olandais, kuriems sekėsi daug geriau. Vienintelė išlaikyta britų kolonija salyne Benkulu (Bencoolen) Sumatros vakarinėje pakrantėje, nebuvo pelninga.

Britų kolonizacija labai suintensyvėjo XVIII a pabaigoje. Tuo metu salynas buvo susiskaldęs į mažus sultonatus, kuriuos vieną po kito siekė kolonizuoti Nyderlandų Rytų Indija. 1791 m britai gavo mažą Penango salą prie vakarinės Malakos pusiasalio pakrantės, iki tol priklausiusią Kedaho sultonatui, kuri tapo jų atsparos punktu.

1811–1814 m. Europoje vykstant Napoleono karams ir Nyderlandus užėmus Prancūzijai, britai buvo užėmę olandų kolonijas Malajų salyne, laikinai tapdami pagrindiniais valdovais. T. S. Raffles įvykdė daug pažangių reformų, buvo tyrinėjama salyno istorija ir kultūra. Nors olandų kolonijos buvo grąžintos Nyderlandams, britai galutinai įsitvirtino Malajų salyne ir ieškojo kelių, kaip įgyti hegemoniją. 1819 m T. S. Raffles dėka iš Džohoro sultonato buvo atplėšta nedidelė Singapūro salelė, kuri efektyvaus valdymo dėka labai suklestėjo ir tapo vienu svarbiausių salyno prekybos centrų.

1824 m. sutartyje olandai ir britai galutinai pasidalijo įtakos sferomis salyne. Britai nutarė apsiriboti Malakos pusiasaliu, o olandams liko visos kitos teritorijos (sudarančios dabartinę Indoneziją). Tai buvo patvirtinta kolonijų apsikeitimu: britai atidavė olandams savo koloniją Benkulu (Sumatroje), už ką mainais gavo Malaką.

1826 m. visos trys Malakos pusiasalyje britų valdomos teritorijos buvo oficialiai paskelbtos kolonija ir pavadintos Sąsiaurio gyvenvietėmis (Straits settlements). 1832 m. sostinė buvo perkelta į Singapūrą. Iš pradžių kolonija buvo administruojama iš Britų Indijos, tačiau 1867 m. ji tapo pavaldi tiesiogiai iš Londono.

Šioje kolonijoje didžiąją gyventojų dalį sudarė kinai, taip pat europiečiai kolonistai: portugalų, olandų ir britų palikuonys. Šią etninę sudėtį kolonizatoriai papildė indais – jie masiškai čia vežė kalinius iš pietinės Indijos.

1874 m. kolonija išaugo, kuomet gavo iš Perako sultonato gabalėlį pajūrio, vadinamą Dindingu. 1798 m. Kedaho sultonas irgi davė gabalą pajūrio ties Penango sala – vadinamąją Veleslei provinciją. 1886 prie kolonijos prijungtos Kokosų salos ir Kalėdų sala. Paskutinis prijungimas buvo 1906 m., kuomet prie Sąsiaurio gyvenviečių prijungtas Labuanas.

1941 m. pabaigoje–1942 m. pradžioje Japonijos imperija okupavo visą Malakos pusiasalį, įskaitant Sąsiaurio gyvenvietes. Japonai išlaikė kontrolę iki 1945 m. Jiems pralaimėjus karą, trumpam sugrįžo britų valdžia. 1946 m. balandžio 1 d. dauguma Sąsiaurio gyvenviečių dalių apsisprendė prisijungti prie naujai sukurtos Malajų Sąjungos. Tačiau Singapūras, kartu su Labuanu, Kokosų ir Kalėdų salomis išliko Britų kolonija.

 Gubernatoriai 
 Vardas  nuo  iki Robert Fullerton  1826  1830 Robert Ibbetson  1830  1833 Kenneth Murchison  1833  1836 George Bonham  1836  1843 William John Butterworth  1843  1855 Edmund Augustus Blundell  1855  1859 William Orfeur Cavenagh  1859  1867 Harry Ord  1867  1873 Andrew Clarke  1873  1875 William Jervois  1875  1877William Cleaver Francis Robinson  1877  1879 Frederick Weld  1880  1887 Cecil Clementi Smith  1887  1893 Charles Mitchell  1894  1899 Alexander Swettenham 1899  1901 Frank Swettenham  1901  1904 John Anderson  1904  1911 Arthur Young  1911  1920 Laurence Guillemard  1920  1927 Hugh Clifford  1927  1930 Cecil Clementi  1930  1934 Shenton Thomas  1934  1942 Japonijos okupacija Louis Mountbatten  1945  1946

Kategorija:Malaizijos istorija
Kategorija:Singapūro istorija
Kategorija:Britų kolonijos Azijoje
Kategorija:Kolonijos Pietryčių Azijoje