Šiaurės Ingrijos respublika

300px|miniatiūra|dešinėje|Šiaurės Ingrijos pulkas (1920 m. žiema). Priekyje – pulko vadas.
Šiaurės Ingrijos respublika (), Kirjasalo respublika () – 1919–1920 m. egzistavęs valstybinis darinys Karelijos sąsmaukoje.

 Istorija 
Šiaurės Ingrija atsiskyrė nuo Tarybų Rusijos po Spalio revoliucijos, jai 1919–1920 m. priklausė dalis Petrogrado gubernijos Petrogrado apskrities (Петроградский уезд).

Administraciniu centru buvo Kirjasalo kaimas ().

1919 m. pavasarį Karelijos sąsmaukos Rusijos dalyje Petrogrado gubernijos RKP(b) komiteto suomių sekcijos iniciatyva pradėta Ingrijos gyventojų mobilizavimo į Raudonąją Armiją kampanija.
Ingrijos valstiečiai vengė mobilizacijos, tad valdžia ėmėsi represijų. Buvo suimti keli šimtai žmonių, o jų turtas konfiskuotas. Baudžiamosioms akcijoms vadovavo Petrogrado vidaus gynybos viršininkas Jakovas Petersas (Яков Христофорович Петерс, Jēkabs Peters).

Gelbėdamiesi nuo persekiojimo pasienio kaimų gyventojai pereidinėjo į Suomijos teritoriją. Tenai, Rautu ir Raasuli gyvenvietėse (dabar tai Leningrado srities Sosnovas ir Orechovas) susikaupė apie 3 tūkst. pabėgėlių.

Birželio 11 d. 150–200 maištaujančių valstiečių grupė užėmė Kirjasalo vietovę, kurią sudarė 5 greta buvę kaimai (Autio, Pusanmäki, Tikanmäki, Uusikylä, Vanhakylä) ir muitinės postas. Raudonųjų pasieniečių bandymas išstumti valstiečius buvo nesėkmingas.
Taip Kirjasalo kyšulys (teritorija apie 30 км²), buvęs už 50 km nuo Petrogrado, atsiskyrė nuo Tarybų Rusijos.

Liepos 9 d. Rautu kaime įvyko pabėgėlių susirinkimas, kuriame dalyvavo apie 400 žmonių. Susirinkime buvo išrinktas Laikinasis Šiaurės Ingrijos komitetas () ir paskelbta idėja sukurti nepriklausomą Ingriją. Tai buvo emocinė reakcija į bolševikų režimo represijas. Iki tol kalbėta tik apie plačią kultūrinę autonomiją.А. Пюккенен, А. Тиайнен // «Ингрия в огне. Малоизвестный эпизод Белого движения» .

Per trumpą savo egzistavimo laikotarpį Šiaurės Ingrijos respublika spėjo susikurti visus valstybės atributus – vėliavą, herbą, himną, armiją, laivyną, karinę uniformą, karinius apdovanojimus (Baltosios sienos kryžius ir Išsilaisvinimo karo dalyvio kryžius), teismą, laikraštį „Kirjasalon Sanomat“Архив газеты «Кирьясалон Саномат»), paštą ir pašto ženklus.

1920 m., pasirašius Tartu sutartį, respublikos teritorija buvo perduota RTFSR. Gruodžio 6 d. buvo nuleista valstybinė Šiaurės Ingrijos vėliava ir Kirjasalo gyventojai pasitraukė į Suomiją.

Buvusios respublikos teritorija 1927 m. įėjo į Kuivozio suomių nacionalinį rajoną (), kurio centras buvo Kuivozio kaimas (nuo 1930 m. – Toksovo gyvenvietė). 1939 m. teritorija buvo prijungta prie Pargolovo rajono.Kurs, Ott (1994). Ingria: The broken landbridge between Estonia and Finland. GeoJournal 33.1, 107–113..

 Valstybės tarybos pirmininkai 
 Santeri Termonen – 1919 liepos 9 d. − 1919 m. rugsėjis
 Juho Pekka Kokko (1865−1939) – 1919 m. rugsėjo 14 d. − 1919 m. lapkritis
 Georg Elfvengren (1889−1927) – 1919 m. lapkričio 16 d. − 1920 m. gegužė
 Jukka Tirranen – 1920 m. birželis − 1920 m. gruodžio 6 d.

 Galerija 

 Nuorodos 

Kategorija:Rusijos istorinės valstybės
Kategorija:Ingrija
Kategorija:Istorinės respublikos