Būgninė ertmė

Būgninė ertmė () – vidurinės ausyje dalis, kurioje yra judrūs klausomieji kauliukai, perduodantys būgnelio vibracijas į vidinę ausį. Būgninėje ertmėje skiriamos 6 sienos.

 Būgninės ertmės sandara 

Būgninė ertmė – netaisyklinga, iš šonų suspausta smilkinkaulio piramidės ertmė, išklota gleivine ir pripildyta oro, patenkančio į nosiaryklę pro ausies trimitą. Joje yra judrūs klausomieji kauliukai, sujungiantys šoninę sieną su vidine ir perduodantys būgnelio vibracijas į vidinę ausį.

Būgninė ertmė sudaryta iš dvejų dalių: tikrosios būgninės ertmės, esančios už būgnelio, ir virš jos esančios antbūgninės kišenės (). Joje yra viršutinė pusė plaktuko ir didžioji dalis priekalo. Būgninės ertmės aukštis, įskaitant kišenę, ir plotis yra apytiksliai po 15 mm, o skersmuo – apie 6 mm viršuje, 4 mm apačioje, tačiau prieš būgnelio bambą – tik 2 mm. Iš šono būgninę ertmę riboja būgnelis, o iš vidaus – vidinės ausies šoninė siena. Užpakalyje ji susisiekia su speniniu urvu ir per jį - su speninėmis ertmėmis, o priekyje – su ausies trimitu.

 Būgninės ertmės sienos 

Būgninėje ertmėje skiriamos 6 sienos ir yra įėjimas į speninį urvą.

 Stoginė siena 

Stoginę sieną () sudaro plona kompaktiško kaulo plokštelė – smilkinkaulio piramidės būgno stogas (). Ji skiria būgninę ertmę nuo kaukolės ertmės.

 Junginė siena 

Junginė siena () – būgninės ertmės dugnas, kurį sudaro siaura, plona, išgaubta kaulinė plokštelė, skirianti būgninę ertmę nuo vidinės jungo venos. Joje vietomis gali nebūti kaulo ir būgninę ertmę nuo venos tokiu atveju skiria tik skaidulinis audinys ir gleivinė. Prie vidinės sienos yra maža anga, pro kurią eina poliežuvinio ryklės nervo būgninė šaka. Kartais ši siena gali būti stora, su papildomomis speninėmis ertmėmis.

 Plėvinė siena 

Plėvinės sienos () didžiąją dalį sudaro būgnelis, o kraštuose – kaulinis žiedas, prie kurio jis tvirtinasi.

 Labirintinė siena 

Labirintinė siena () skiria vidurinę ausį nuo vidinės. Jos centre į būgninė ertmę išsikiša lėkštas kyšulys (), sudaro sraigės pamatinės spiralės dalis. Šakota kyšulio vaga () eina būgnelio rezginys (), kuris susidaro iš poliežuvinio ryklės nervo skaidulų ir vidinės miego arterijos rezginio skaidulų. Iš priekio kyšulį riboja būgninės ertmės (). Viršuje kyšulio esantis ovalus prieangio langelis () jungia būgninę ertmę su prieangiu. Šį langelį uždaro kilpos pamatas, kurio perimetras prisitvirtina prie langelio kraštų žiediniu raiščiu. Žemiau kyšulio yra apvalus sraigės langelis () jungiantis būgninę ertmę su sraigės kanalo pradžia. Šį langelį uždaro antrinis būgnelis (), įgaubtas būgninės ertmės pusėje ir išgaubtas sraigės link.

 Speninė siena 

Speninė siena () yra pati plačiausia būgninės ertmės siena. Viršutinėje jos dalyje yra speninio urvo įėjimas (). Tai – didelė, netaisyklingos formos anga, einanti nuo antbūgninės kišenės į speninio urvo viršutinę dalį. Spenine siena eina du išlenkti kanalai: šoninis pusratinis kanalas ir veidinio nervo kanalas, kurie sienos paviršiuje suformuoja atitinkamus iškyšulius (). Kiek žemiau urvo įėjimo yra piramidinė pakyla (). Joje yra kilpinis raumuo, kurio sausgyslė išeina pro piramidės pakylos viršūnėje esančią angą ir prisitvirtina prie kilpos galvutės. Po antbūgnine kišene esanti priekalo duobė () talpina trumpąją priekalo kojytę, kuri prisitvirtina prie duobės raiščiais.

 Mieginė siena 

Mieginė siena () skiria būgninę sieną nuo miego arterijos kanalo. Tai yra plona kaulinė plokštelė. Viršutinėje šios sienos dalyje atsiveria du lygiagretūs kanalas – ausies trimito kaulinė dalis ir būgnelio tempiamojo raumens kanalas.

Būgninės ertmės gleivinė

Būgninės ertmės gleivinė () iškloja būgninės ertmės sienas, uždengia klausomuosius kauliukus, raumenis ir nervus, įeina į speninį urvą ir spenines ertmes. Tarp ertmės sienų ir kaulelių susidaro keletas gleivinės klosčių: užpakalinė ir priekinė plaktuko klostės (), būgninės stygos klostė (), taip pat priekalo ir kilpos raukšlės (). Tarp gleivinės klosčių susidaro kišenės, suteigdamos būgninei ertmei skylėtą išvaizdą. Viršutinė kišenė () susidaranti tarp būgnelio palaidosios dalies ir plaktuko kaklelio, turi klinikinę reikšmę kaip infekcijos vieta. Dvi kitos, priekinė ir užpakalinės kišenės () susidaro apie būgninę stygą. Būgninės ertmės gleivinė plona, blyški ir mažai vaskuliarizuota. Ją iškloja stulpinis virpinamasis epitelis, kuris vietomis suplonėja ir neturi blakstienėlių. Speninį urvą ir ertmes iškloja plokščiasis epitelis. Čia veikia apsauginiai mechanizmai, kurie priklauso nuo būgninės ertmės formos: ausies vamzdžio, per kurį sulyginamas slėgis abejose būgnelio pusėse, apsauginės klausos kauliukų sąnarių formos bei refleksinių kilpinio ir būgnelio tempiamojo raumenų susitraukimų, apsaugančių nuo pažeidimo dėl staigaus arba pernelyg stipraus kauliukų judesio.

Daugiau informacijos straipsniuose:

 Ausies trimitas;
 Būgnelis;
 Klausomieji kauliukai;
 Prieangis;
 Pusratiniai kanalai;
 Sraigė (organas)
 Speninis urvas

 Literatūra 

 R. Stropus, V. Vaičekauskas, J. Tutkuvienė, N. Paužienė, D.H. Pauža, A. Dabužinskienė, V. Gedrimas, V. Aželis, G. H. Schumacher, „Žmogaus anatomija 2“, „KMU leidykla“, Kaunas, 2007 m., (383 psl.) ISBN 978-9955-15-099-2

Kategorija:Ausis