Algebrinė geometrija

Algebrinė geometrija – matematikos šaka, nagrinėjanti  algebrinių lygčių sprendinius. Taškas priklauso algebrinei kreivei, jei jo koordinatės aprašomos kokia nors polinomine lygtimi. Tokių lygčių pavyzdžiai yra elipsės, hiperbolės, specialiosios funkcijos, ir pan. 

Ši šaka prasidėjo nuo polinominių lygčių nulių tyrinėjimų. Analizėje daugiausiai naudojami komutatyviosios algebros metodai. Pagrindinis tyrimo objektas – algebrinės atmainos. Plaučiausiai studijuojamų algebrinių atmainų pavyzdžiai: tiesė, apskritimas, parabolė, hiperbolė, elipsė, elipsinė kreivė.

Algebrinė geometrija šiandien yra naudojama statistikoje, automatinio valdymo teorijoje, robotikoje, filogenezėje ir geometriniame modeliavime.  Taip pat turi sąsajų su stygų teorija, žaidimų teorija ir solitonais. 

 Istorija 
Algebrinė geometrija susiformavo XIX a. iš N. H, Abelio, F. Ch. Kleino, J. H. Poincaré, B. Riemanno, K. Vejerštraso darbų.

 Šaltiniai