Turkologija

Turkologija – orientalistikos spektrui priklausanti mokslinė disciplina, nagrinėjanti tiurkų tautų kultūrą. Turkologija apima tiurkų kalbų, tiurkų tautų istorijos, kultūros, literatūros, tiurkiškojo islamo, tengrizmo studijas. Į turkologijos sferą patenka tiurkų tautos nuo pat jakutų Sibire iki gagaūzų, karaimų Europoje, nors didžiausia dalis dėmesio neretai skiriama Turkijai ir turkams.

Pirmosios mokslinės žinios apie tiurkus surašytos XI a. islamo pasaulio mokslininko Mahmudo Kašgariečio veikale Kitâbü divân-i lûgat it-Türk. XV–XVII a. Europoje daugiausia buvo aprašoma Osmanų imperija. 1795 m. Paryžiuje atidaryta pirmoji Vakarų mokymo įstaiga, kurioje dėstytos tiurkų kalbos – L'école des langues Orienteles vivantes. 1893 m. danų kalbininkas Vilhelm Thomsen iššifravo senuosius tiurkų raštus.

Nuo XVIII a. turkologija suklestėjo Rusijoje, nors dar iki tol tiurkai buvo aprašyti įvairiuose šaltiniuose. XVIII–XIX a. Rusijoje dirbęs biologas Peter Simon Pallas surašė įvairių Rusijos tautų, tarp jų ir tiurkų, kalbų žodynėlį. 1863 m. Peterburgo universitete atidaryta Rytų istorijos katedra, kurioje pradėtos tirti ir tiurkų tautos. 1893 m. Aleksandras Kazembekas išleido osmanų kalbos gramatiką, 1851 m. Otas fon Biotlingkas – jakutų kalbos gramatiką, 1900 m. Platonas Melioranskis – kazachų-kirgizų kalbų gramatiką, tyrė senąjį tiurkų raštą, tiurkizmus rusų kalboje, Aleksandras Samoilovičius tyrė Krymo totorius. XX a. Rusijoje iškilo tokie turkologai kaip Vasilijus Radlovas, Nikolojus Katanovas, Vasilijus Bogorodickis, Sergejus Malovas, Gabdulchajus Achatovas, Nikolajus Ašmarinas, Nikolajus Baskakovas, Andrejus Kononovas, Džalilis Kiekbaevas, Aleksandras Ščerbakas ir kt. Tiesa, XX a. vid. TSRS tiurkologija buvo varžoma, mokslininkai represuojami.

Nuo XX a. antros pusės turkologija pradėta vystyti Turkijoje (Agop Dilaçar, Adile Ayda), Švedijoje, Bulgarijoje, Vengrijoje (Gyula Németh), Lenkijoje, Vokietijoje (Gerhard Doerfer, Marcel Erdal, Annemarie von Gabain), JAV (Christopher I. Beckwith).

Lietuvoje turkologija dėstoma VU Orientalistikos centre (svarbiausia tyrinėtoja – dr. Galina Miškinienė) ir VDU Užsienio kalbų institute (Aleksandr Ismailov).