Laisvasis Dancigo miestas

Laisvasis Dancigo miestas (; ) – savivaldą turėjęs uostamiestis prie Baltijos jūros, miestas-valstybė. Valstybė įkurta 1920 m. sausio 10 d. po Versalio sutarties pasirašymo 1919 metais, miesto globą priskiriant Tautų Sąjungai. Naudotis uostu buvo suteikta speciali teisė Lenkijai, kadangi tai buvo vienintelis jūrų uostas lenkų koridoriuje.

Laisvasis miestas nustojo egzistuoti po 1939 metų, kai šis buvo okupuotas Trečiojo Reicho. Po vokiečių pralaimėjimo Antrajame pasauliniame kare 1945 m. Dancigas buvo okupuotas lenkų ir pervadintas Gdansku.

 Įkūrimas 

 Teritorija 
Į Laisvojo Dancigo miesto teritoriją įėjo Dancigo miestas, taip pat Sopoto, Novi Dvor Gdansko, Novi Stavo miestai, 252 kaimai ir 63 vulkos. Teritorija užėmė 1 966 kvadratinius kilometrus.

 Lenkų įgaliojimai 
Laisvasis miestas užsienyje buvo atstovaujamas Lenkijos ambasadorių. Geležinkelio linija, jungusi Laisvąjį Dancigo miestą ir Lenkiją buvo valdoma Lenkijos. Karinis uosto postas buvo perduotas lenkams. Valstybėje veikė du paštai – vienas valdomas Dancigo pašto, kitas – lenkų pašto.

 Tautų Sąjungos Vyriausiasis komisaras 
Tautų Sąjungos mandatinės teritorijos buvo valdomos sąjungos šalių narių, tačiau Dancigas ir Saargebietas buvo tiesiogiai valdomas Tautų Sąjungos per paskirtus atstovus – vyriausiuosius komisarus:http://www.worldstatesmen.org/Poland.htm#Danzig

 Vardas, pavardė Periodas Šalis 1  Reginald Thomas Tower  1919–1920   2  Edward Lisle Strutt  1920   3  Bernardo Attolico  1920   4  Richard Cyril Byrne Haking  1921–1923   5  Mervyn Sorley McDonnell  1923–1925   6  Joost Adriaan van Hamel  1925–1929   7  Manfredi di Gravina  1929–1932   8  Helmer Rosting  1932–1934   9  Seán Lester  1934–1936   Airijos laisvoji valstybė 10  Carl Jakob Burckhardt  1937–1939  

 Demografija 
1919 m. mieste gyveno apie 375 tūkst. gyventojų, kurių 98 % sudarė vokiškai šnekantys gyventojai. Encyclopaedia Britannica Year Book, 1938 Likę 2 procentai šnekėjo kašubiškai arba lenkiškai.

Pagal Versalio sutarties sąlygas nuo Vokietijos atskyrus Dancigo miestą visi jo gyventojai tapo Laisvojo miesto piliečiais. Dancige gyvenę vokiečiai prarado Vokietijos pilietybę, o norėję ją išsaugoti privalėjo gyventi ne Laisvojo miesto teritorijoje.

 Politika 
Laisvojo Dancigo miesto vadovai

  Dancigo senato prezidentai Pareigas pradėjo eiti Pareigas baigė eiti Partija 1  Heinrich Sahm  1920 m. gruodžio 6 d.  1931 m. sausio 10 d.  nepartinis 2  Ernst Ziehm  1931 m. sausio 10 d.  1933 m. birželio 20 d.  DAP 3  Hermann Rauschning  1933 m. birželio 20 d.  1934 m. lapkričio 23 d.  NSDAP 4  Arthur Karl Greiser  1934 m. lapkričio 23 d.  1939 m. rugpjūčio 23 d.   NSDAP  Valstybės prezidentas 5  Albert Förster  1939 m. rugpjūčio 23 d.  1939 m. rugsėjo 1 d.   NSDAP

1933 m. gegužės mėnesį Vokietijos nacionalsocialistinė darbininkų partija laimėjo vietinius miesto rinkimus, tačiau vis tiek neturėjo dviejų trečiųjų daugumos, kad galėtų inicijuoti Laisvojo Dancigo miesto konstitucijos pakeitimus. Tuometinė vyriausybė paskelbė antisemitiškus ir antikatalikiškus įstatymus prieš vietinius lenkų ir kašubų gyventojus.

Lenkija visuomet buvo prieš Dancigo statuso keitimą. 1939 m. balandį Lenkijos generalinis komisaras teigė, kad Lenkija pasiryžusi kovoti prieš pasikeitimus. Woodward, E.L., Butler, Rohan, Orde, Anne, editors, Documents on British Foreign Policy 1919–1939, 3rd series, vol.v, HMSO, London, 1952:25

 Antrojo pasaulinio karo laikotarpis 
Nacistinė Vokietijos vyriausybė 1939 m. rugsėjo 2 d., dieną po įsiveržimo į Lenkiją, balsavo už Dancigo prijungimą prie Vokietijos.

Antrojo pasaulinio karo metu buvo sugriauta 90 procentų miesto. 1945 m. kovo 30 dieną miestą užėmė sovietai. Manoma, kad iki 1945 metų daugiau nei 90 proc. laisvojo Dancigo miesto prieškario populiacijos žuvo arba išvyko.

Potsdamo konferencijos metu pranešta, kad buvęs Laisvasis Dancigo miestas yra Lenkijos dalis.

 Šaltiniai 

Kategorija:Lenkijos istorinės valstybės