Mesapių kalba

Mesapių kalba – išnykusi indoeuropiečių kalba, maždaug tarp VI ir I a. pr. m. e. vartota Apeninų pusiasalio pietryčiuose, Apulijoje. Ja šnekėjo japygų gentys – mesapiai, dauniai, peucetijai. Nėra sutariama dėl mesapių kalbos priskyrimo kuriai nors atšakai, bet linkstama ją gretinti su ilyrų kalbomis, įtraukiant į paleobalkanų kalbų grupę.Woodard, Roger D. (2008). The Ancient Languages of Europe. Cambridge University Press. Nors kalbines sąsajas galima atrasti visiškai menkas, šį ryšį sustiprina archeologiniai duomenys.

Žinoma ~600 įrašų mesapių kalba.De Simone, Carlo (2017). „Messapic“. Iš: Klein, Jared; Joseph, Brian; Fritz, Matthias (eds.). Handbook of Comparative and Historical Indo-European Linguistics. t. III. Walter de Gruyter. Žymiausias yra Vasto įrašas, kurio vertimas gana skirtingas, nes tekstas neturi tarpų. Kalba buvo užrašoma mesapių raštu, kilusiu iš graikų rašto.

 Pavyzdys 

Vasto įrašo ištrauka:
klohi(_)zis(_)thotoria(_)marta(_)pido(_)vastei(_)basta(_)veinan(_)aran(_)in(_)daranthoa(_)vasti

Vienas vertimų: "Klausyk, Dzeuse: Totorija Marta davė Bastos miestui savo laukus Darantojos vietovėje. "


 Šaltiniai 

Kategorija:Mirusios indoeuropiečių kalbos