Papuolenis

Papuolenis () – mokslinės ar maginės fantastikos kūrinio herojus, paprastai iš šių dienų Žemės nelauktai patekęs į praeitį, ateitį, magijos pasaulį, kitą planetą, literatūros kūrinio pasaulį ir pan.Papuolenis. Ekalba.lt (tikrinta 2023-02-26). Papuolenių fantastika pastaraisiais metais labai populiari Rusijos literatūroje. Papuolenių fantastika dažnai persikloja su gretimomis temomis. Pvz., artima, kartais sutampanti mokslinės fantastikos atšaka yra laiko fantastika, kur paprastai aprašytos kelionės laike ir tikslingas praeities keitimas.Борис Невский Попаданцы: штампы и открытия  // Мир фантастики. – сентябрь 2012. – № 109..

 Klasifikacija 

Papuoleniai į kitą istorijos tarpsnį ar pasaulį patenka dviem būdais:
 su savo kūnu. Su kūnu patekę veikėjai dažnai būna buvę gerai treniruoti kareiviai, istorinio fechtavimo ekspertai ir pan.
 persikelia tik sąmonė ir protas, kurie patenka į kito žmogaus ar kitokios protingos būtybės (elfo, dvorfo, trolio ir pan.) kūną. Kartais papuolenio ir „kūno donoro“ psichikos (atmintys) susilieja, taip papuolenis išmoksta vietinę kalbą, sužino vietines realijas.

Paprastai papuoleniai į maginį ar šiaip kitą pasaulį skiriasi nuo papuolusiųjų į kitą istorinę realybę (praeitį ar lygiagretųjį pasaulį):
 Maginės fantastikos pasaulio papuoleniai iki papuldami neretai nepritampa prie dabartinės tikrovės, pasižymi neįprastais pomėgiais, vertybėmis, net gebėjimais (pvz., yra ekstrasensas). Todėl maginiame pasaulyje jie lengviau asimiliuojasi. Kartais jų papuolimas yra tikslingas – t. y., koks nors galingas magas, dvasia ar dievas juos permeta kokiai nors užduočiai atlikti. Tokie papuoleniai dažniausiai konservatyvūs, jie nesistengia tapti progresoriais, o pokyčiai, kuriuos jie sukelia (jei iš vis ką nors jie keičia), tik perkelia kai kuriuos mėgstamus šiandieninio gyvenimo dalykus į naująjį jų pasaulį. Tačiau šie pokyčiai gali būti pakankamai globalūs, nes papuoleniai papuolę iš smarkiai besiskiriančio pasaulio.Леонид Фишман Мы попали // Дружба народов. – В. 2010. – № 4. .

Papuoleniai į praeitį paprastai psichologiškai primena persikėlėlius kolonistus. Patekę į praeitį jie prisitaiko prie tenykščio gyvenimo, ima jį keisti pagal save. Keisdami tenykštį gyvenimą jie naudojasi būsimų įvykių ir ateities technologijų žinojimu. Taip istorijos eiga daugiau ar mažiau keičiasi. Keisdamas istoriją herojus gali vadovautis viena ar kita ideologija, asmeninėmis simpatijomis ir antipatijomis..

Atskiras papuolenių variantas yra papuoleniai iš praeities ar ateities į mūsų dabartinį pasaulį. Pvz.:
 Prancūzų kino filmas „Ateiviai“ (Les Visiteurs, 1993 m.), kuriame viduramžių riteris ir jo ginklanešys patenka į šių dienų Prancūziją.
 Tarybinė kino komedija „Ivanas Vasiljevičius keičia profesiją“ – Rusijos caras patenka į tarybinių laikų Maskvą.Михаил Попов Путешествия во времени на кинопленке  // Мир фантастики. – 2004. – № 10.

 Papuoleniai ankstyvojoje fantastikoje 
Pirmu „klasikiniu“ papuoleniu laikomas Henkas Morganas (Hank Morgan) iš Marko Tveno romano „Jankis karaliaus Artūro dvare“ (1889 m.). Šio romano pagrindinis veikėjas papuola labiau į riterių romanų tikrovę, nei į realius viduramžius. Romanas nesibaigia laiminga pabaiga. Sekantis papuolenių fantastikos kūrinys yra 1939 m. parašytas L. Sprague de Camp romanas „Teneapgobia tamsa“ (Lest Darkness Fall). Jo herojus amerikietis archeologas Martinas Pedvėjus (Martin Padway) papuola į 535 m. Romą trenktas žaibo.. Šis romanas laikomas alternatyviosios istorijos klasika.

Papuoleniai yra ir Džonas Karteris (John Carter) ir E.R. Berouzo (Edgar Rice Burroughs) „Marso ciklo“ kūrinių (1912 m.) bei Džonas Gordonas iš E. Hamiltono ('Edmond Moore Hamilton) „Žvaigždžių karalių“ (The Star Kings, 1947 m.). Hamiltono romane, ko gero, pirmą kartą papuolenio idėja panaudota kartu su protų mainais..

Kitas istorinės papuolenystės pavyzdys yra 1951 m. Džono Karo (John Dickson Carr) romanas Velnias aksomo drabužiais (The Devil In Velvet). Jo herojus Kembridžo profesorius Nikolas Fentonas (Nicholas Fenton) pasirašo sutartį su velniu ir perkeliamas iš 1925 m. D. Britanijos į Stiuartų restauracijos laikų gyventojo sero Niko Fentono kūną. Į jo žmoną jis buvo įsimylėjęs pagal senovinį portretą ir 12675 m. siekė užkirsti kelią jos nužudymui.

Tas pats būdas panaudotas K.S. Liuiso (Clive Staples Lewis) „Narnijos kronikose“ (1950 m.). Čia visa Pevensie šeima persikelia į pasaulį, apgyvendintą pasakinių būtybių. Džono Majerso (John Myers Myers) romane „Sidabrinė Sruoga“ (Silverlock, 1949 m.) herijus Klarensas Šendonas (A. Clarence Shandon) sudužus laivui papuola į Romaniją, alternatyviąją tikrovę, apgyvendintą knygų herojais..

Papuolenių žanrui galima priskirti ir Fransio Karsako (Francis Carsac) romaną „Kosmoso robinzonai“ (Les Robinsons du Cosmos , 1955 m.), kur, susikirtus lygiagrečiosioms visatoms, į kitą planetą patenka Žemės paviršiaus teritorijos su keliais tūkstančiais Žemės gyventojų. 1960 m. jis išleido romaną „Žemės pabėgimas“ (Terre en fuite). Inžinieriaus Polio Diupono kūne atsidūręs mokslininkas iš ateities Orka Akeranas, kuris vėliau grįžta atgal į savo laiką ir palieka užrašus, kuriuose pasakoja Žemės ateitį ir žmonijos pabėgimą su planeta nuo sprogti turinčios Saulės. Karsakas aprašė masinę papuolenystę..

Šiam žanrui priklauso ir Polo Andersono (Poul William Anderson) apsakymas „Atėjęs per anksti“ (The Man Who Came Early, 1956 m.). Į vikingų laikų Islandiją patekusiam amerikiečių kareiviui Džeraldui 'Semsonui' (Gerald „Samsson“) nepadeda nei dziudo, nei pistoletas ir šių dienų išsilavinimas..

 Papuoleniai tarybinėje fantastikoje 
Tarybinėje fantastikoje papuolenių tema buvo nepopuliari..

Dar 1928 m. Venjamino Giršgorno (Вениамин Гиршгорн), Josifo Kelerio (Иосиф Келлер) ir Boriso Lipatovo (Борис Липатов) apysakoje „Beceremonis Romanas“ (Бесцеремонный Роман) herojus pasigamina laiko mašiną (tuo šis kūrinys artimas kelionių laiku fantastikai) ir nuo to meto suirutės pabėga į Napoleono imperiją, kur neleidžia Napoleonui pralaimėti prie Vaterlo.Эдуард Геворкян Чем вымощена дорога в рай? // Антиутопии XX века: Евгений Замятин, Олдос Хаксли, Джордж Оруэлл. – М.: Кн. палата, 1989. – С. 5-12.. Tai, ko gero, pirmoji tarybinė knyga, kurioje rašoma apie tai, kad ateiviai iš ateities galis pakeisti praeitį.Антон Первушин Демоны истории // Мир фантастики. – 2013. – № 6. – С. 124..

1966 m. išėjo Lazario Lagino (Лазарь Лагин) knyga „Žydrasis žmogus“ (Голубой человек), kur studentas Jurijus Antošinas (Юрий Антошин) mentaliai persikelia į 1894 m. Rusiją, į jauno darbininko Jegoro Antošino (Егор Антошин) kūną.Сергей Лукьяненко Попаданцы у Сталина // Известия. – 26 мая 2010..

Brolių Strugackių (Братья Стругацкие) apysakoje „Mėginimas pabėgti“ (Попытка к бегству) irgi figūruoja perkėlimas laike. Saulas Repninas (Саул Репнин) kažkaip „pabėga“ iš nacių konclagerio į ateitį – į „Pusiaudienio pasaulį“ (laimėjusio komunizmo pasaulį)..

 Papuoleniai dabartinėje Rusijos fantastikoje 
Papuoleniai kaip pagrindiniai fantastinio kūrinio veikėjai labai populiarūs šiuolaikinėje Rusijos fantastikoje. Vienas pirmųjų tokių rusiškosios fantastikos veikėjų yra Aleksandro Buškovo kūrinių ciklo personažas majoras desantininkas Stanislovas Svarogas, patekęs į maginės fantastikos pasaulį. Šis ciklas sukėlė papuoleniškų kūrinių, kurių veikėjai specnazo kariai ar lauko vaidmenų žaidimų žaidėjai. XXI a. vis dažniau papuoleniškų fantastinių kūrinių veikėjais tampa paprasti žmonės. Tokių kūrinių ciklų pavyzdžiai yra Vitalijaus Zykovo „Bevardis vergas“ (Безымянный раб; skirtas daugiausia vyriškajai jaunuolių auditorijai) ir Oksanos Pankejevos „Keistosios karalystės kronikos“ (Хроники странного королевства''; skirtas daugiausia merginoms).

Kritikas Vasilijus Vladimirskis papuolenių fantastikos populiarumą aiškina masinės psichologijos ypatumais ir daugelio žmonių „nevykėlio komplekso“ išnaudojimu. Tokie kūriniai lyg tai teigia, kad žmonės turi nepastebėtų gebėjimų, kuriems pasireikšti trukdo kažkokios išorinės aplinkybės. Papuoleniškų kūrinių rašoma vis daugiau, o jų parašymo kokybė vis prastėja.

 Nuorodos 

Kategorija:Fantastika