Rumelijos ejaletas

Rumelijos ejaletas (osmanų turkų kalba: Eyālet-i Rūmēlī, ) buvo Osmanų imperijos teritorinis administracinis vienetas (ejaletas), oficialiai įkurtas 1362 m. Ilgą laiką jis buvo didžiausias ir svarbiausias imperijos ejaletas Balkanuose.

 Raida 
Ejaletas buvo vienas iš dviejų pirmųjų Osmanų imperijos administracinių vienetų, į kuriuos sudalinta imperija administracinės reformos metu 1365. Jis apėmė visas Osmanų valdas Balkanų pusiasalyje, kurios iki 1389 m. išsiplėtė nuo siauro pajūrio ruožo į nemažą teritoriją dabartinėje Europinėje Turkijos dalyje, pietų Bulgarijoje, pietų Serbijoje, Makedonijoje. Ejaleto sostine tapo Edirnė, kuri buvo ir visos imperijos sostinė.

XIV a. pabaigoje ir XV a. ejaletas sparčiai plėtėsi, Osmanams vykdant užkariavimus. Prie jo prijungta Antroji Bulgarijos imperija, Prilepo karalystė (1395), Velbuždo despotija (1395). 1444 m. prijungta Dobrudžos despotija, 1459 m. Serbijos despotija ir Osmanų valdos pasiekė Dunojų, 1463 m. inkorporuota Bosnijos karalystė, 1479 m. – Epyro despotija. Tokiu būdu XV a. pabaigoje Ejaleto teritorija apėmė visus Balkanus iki Dunojaus šiaurėje, išskyrus kai kurias vakarinės pakrantės dalis, kur viešpatavo Jūrinė Venecija. Tuo metu sandžakų skaičius jame išaugo iki 33 vienetų.
Ejaleto teritorijos tapo per didelės efektyviai administracijai, kas lėmė naujų ejaletų atskyrimą. 1533 m. pietinėje Graikijoje, Jonijos jūros salose ir Anatolijos vakarinėje pakrantėje suformuotas Salų ejaletas, 1541 m. dalis teritorijų buvo prijungtos prie naujo Budino ejaleto, 1580 m. šiaurės vakarinės teritorijos tapo Bosnijos ejaletu, 1593 m. Juodosios jūros vakarinės pakrantės – Silistros ejaletu, 1670 m. pietinės teritorijos – Joaninos ejaletu. Po visų atskyrimų, XVIII a. pradžioje sandžakų ejalete liko 18.

XVIII a. Sofiją, kaip administracinį centrą keitė Monastiras, kuriame reziduodavo beilerbėjai. 1815 m. iš šiaurės rytinių dalių sudormuota autonomiška Serbijos karalystė. 1836 m. ejaletas buvo padalintas į tris dalis, nuo jo atskiriant Edirnės ir Salonikų ejaletus. Likęs trečdalis su administraciniu centru Monastire liko funkcionuoti kaip Rumelijos ejaletas iki 1867 m. Jame bebuvo 3 sandžakai: Iskenderijos, Ohrio, ir Kesrijos. Administracinės reformos metu jis perorganizuotas į Salonikų vilajetą.
Sandžakai
Toliau pateikiamas ejaleto sandžakų sąrašas, sudarytas valdant Suleimanui Puikiajam (1520–1566), didžiausio ejaleto išsiplėtimo laikais:

 Paša-sandžakas (Monastiras)
 Bosnijos sandžakas
 Morėjos sandžakas
 Semendirės sandžakas
 Vidino sandžakas
 Herseko sandžakas
 Silistrės sandžakas
 Ohrio sandžakas
 Avlonos sandžakas
 Iskenderijos sandžakas
 Janjos sandžakas
 Gelibolo sandžakas
 Kyustendilio sandžakas
 Nikebolu sandžakas
 Sofijos sandžakas
 Inebahti sandžakas
 Tirhalos sandžakas
 Alaka Hisaro sandžakas
 Vulcetrino sandžakas
 Kefės sandžakas
 Prizreno sandžakas
 Karli-elio sandžakas
 Agribozo sandžakas
 Čirmeno sandžakas
 Vizės sandžakas
 Izvorniko sandžakas
 Florinos sandžakas
 Elbasano sandžakas
 Midilio sandžakas
 Karadago sandžakas
 Čigonų sandžakbėjus
 Kirk Kiliso musulmonų sandžakbėjus
 Voinukų sandžakbėjus

Kategorija:Osmanų imperijos administraciniai vienetai
Kategorija:Serbijos istorija
Kategorija:Bulgarijos istorija
Kategorija:Graikijos istorija