Kotošas

Kotošas () – archeologinė vietovė Peru, Huanuko departamente, Huanuko slėnyje, 4 km į vakarus nuo Huanuko miesto. Vieta buvo gyvenama nuo vėlyvojo archajinio iki ankstyvojo viduriniojo laikotarpio.

Kotošas nuo seno buvo žinomas kaip lobių ieškotojų huaka. 1934 m. čia archeologas Javier Pulgar Vidal atrado priešinkinio laikotarpio keramikos, vėliau Kotošą tyrinėjo Julio César Tello. Jis šį miestą siejo su iš Amazonijos atkeliavusiomis gentimis, vėliau pradėjusioms Čavino kultūrą. 1960 m. Kotošo tyrinėjimais užsiėmė Tokijo universiteto archeologai Seichis Icumis, Kazuo Terada, antropologas Toširikas Sono. Japonai 1963 m. čia atrado taip vadinamą „Sukryžiuotų rankų šventyklą“ () – vieną seniausių Amerikoje.

Šventyklos sienos su nišomis, o po jomis pavaizduoti sukryžiuotų rankų bareljefai. Japonų mokslininkai tas rankas laikė kulto objektu. Šventykla buvo atkasta: nustatyta, kad ji buvo pastatyta ~1800 m. pr. m. e., užkelta ant 8 m aukščio platformos, į ją vedė laiptai, o į patalpas buvo patenkama per 2,25 m aukščio vartus. Sukryžiuotų rankų šventykloje aptiktos židinio liekanos bei oro tiekimo sistema, kad amžinoji ugnis neužgestųStingl, Miroslav, Žvaigždžių garbintojai, Praha, 1980 m..

 Taip pat skaitykite 
 El Paraisas
 Karalis

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 Apie Kotošą

Kategorija:Peru archeologinės vietos