Alko Aukuro akmuo

Alko akmuo, vadinamas Aukuru (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – , senas registro kodas – M262, senas kultūros paminklo laikinosios apskaitos Nr. 304/2) – mitologinis akmuo šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Alke (Imbarės seniūnija), 1,31 km į vakarus nuo kelio , kairiajame Alkupio krante, Salantų regioniniame parke.

 Akmuo 
Akmuo statmeno, netaisyklingo ovalo formos, pilkšvai rusvos spalvos, smulkaus grūdėtumo, 1,2 m aukščio, 0,9–1,1 m storio. Viršūnė nuskelta, joje iškaltas 35 x 50 cm dydžio ir 5–10 cm gylio dubuo, kurios kraštai nusklembti.

Teritorijos plotas – 1,1 m².

Į pietus – pietryčius nuo akmens prasideda alkakalnis (Alkos kalnas), 30 m į šiaurę yra Jonikės šaltinis, 25 m į šiaurės rytus išliko Šventojo (Aukuro) ąžuolo kelmas.
 Istorija 
Tautosakos duomenimis akmuo stovėjo pagonių šventykloje po ąžuolu, o po Žemaitijos krikšto naikinant šventyklą, nuverstas nuo kalvos jos papėdėn. XIX–XX a. I pusėje Salantų apylinkės jaunimas per Jonines ant akmens kurdavo Joninių šventės ugnį.

Akmuo su šalia esančiu šaltiniu ir Šventuoju ąžuolu sudarė Alkos kalno senovės pagonių šventyklos apeiginį-sakralinį kompleksą

1993 m. įrašytas į istorijos ir kultūros paminklų laikiną apskaitą (l. a. 304/2),Lietuvos Respublikos kultūros paveldo inspekcijos 1993-06-11 raštas Nr.01-7-518 2003 m. – registruotas nekilnojamųjų kultūros vertybių registro mitologinių vietų sąraše (M262),Valstybės žinios – 2004 m. sausio 21 d. – Nr. 11. – P. 100 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.Valstybės žinios – 2005 m. gegužės 7 d. – Nr. 58-2034

2010 m. akmuo buvo perkeltas į Alkos kalno pietrytinę dalį ir pastatytas šalia stogastulpio. 2012 m. grąžintas į pirminę vietą.

 Padavimai 
 Akmuo – pagonių šventyklos aukuras
 Ant akmens pagonys aukojo dievams aukas
 Ant akmens rusenusi šventoji (amžinoji) ugnis

 Tyrimai 
1993 m. žvalgė Vykintas Vaitkevičius.

 Literatūra 
 Julius Kanarskas. Salantų alkos kalnas. – Švyturys – 2000 m. balandžio 26 d. – P. 6
 Laima Stonkuvienė. Gyvenimas garsiojo Alkos kalno pašonėje. – Švyturys – 2011 m. gegužės 14 d. – P. 5.
 Vykintas Vaitkevičius. Mosėdžio ir Salantų apylinkių senosios šventvietės. – Liaudies kultūra, 1995. – Nr. 3. – P. 11
 Vykintas Vaitkevičius. Senosios Lietuvos šventvietės: Žemaitija. – Vilnius: Diemedis, 1998. – P. 54, 55–56

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Alkos (Alko) Aukuro akmuo: Kretingos krašto enciklopedija 

Kategorija:Lietuvos mitologiniai akmenys
Kategorija:Kretingos rajono paveldas
Kategorija:Salantų regioninio parko paveldas