Ivo Andrić

Ivo Andrić (1892 m. spalio 9 d. – 1975 m. kovo 13 d.) buvo jugoslavų rašytojasZoltan D. Barany, The East European Gypsies: Regime Change, Marginality, and Ethnopolitics (Cambridge University Press, 2001: ISBN 0-521-00910-3), p. 59.Rajko Đurić, Romanies and Europe: Romanies as Characters in European Literature (Council of Europe, 1996: ISBN 92-871-2855-3), p. 11., laimėjęs Nobelio literatūros premiją 1961 m. Jo kūriniai dažniausiai yra apie gyvenimą Bosnijoje, valdant Osmanų imperijai. Jo gimtinė Dolac kaime prie Travniko paversti muziejumi kaip jo butas Belgrade.

 Biografija 

Ivo Andric gimė 1892 m. spalio 9 d. Dolac kaime prie Travniko Austrijoje-Vengrijoje. Jo tėvai buvo kroataihttp://www.library.yale.edu/slavic/croatia/literature/literature.htmlhttp://ivoandric.cz/en/biography . Jo tikras vardas Ivan, bet jis buvo žinomas mažybine forma Ivo. Kai jam buvo 2 metai mirė tėvas Antun. Kadangi jo motyna Katarina gyveno per skurdžiai, kad jį išlaikytų, Ivą augino motinos šeima Višegrade prie Drinos, kur jis matė garsųjį Mehmedo Pašos Sokolovičiaus tiltą, išgarsintą jo romane Drinos tiltas (Na Drini ćuprija)Richard C. Frucht (ed.), Eastern Europe: An Introduction to the People, Lands, and Culture (ABC-CLIO, 2005: ISBN 1-57607-800-0), p. 568..

Ivo Andric lankė jėzuitų gimnaziją Travnike, po to Sarajevo gimnaziją, o vėliau studijavo filosofiją Zagrebo, Vienos, Krokuvos, Graco universitetuose."Andrić, Ivo, " Encyclopedia of World Biography, 2005. Dėl savo politinės veiklos buvo įkalintas austrų per Pirmąjį pasaulinį karą kartu su kitais jugoslavų civiliais.

Savo literatūrinę karjerą Ivo Andric pradėjo kaip poetas. 1914 m. jis prisidėjo prie Jaunųjų kroatų eilėraščių rinkinio Hrvatska mlada lirika."The Nobel Prize in Literature 1961

Susikūrus Jugoslavijos karalystei Ivo Andric tapo valstybės tarnautoju iš pradžių Tikėjimo ministerijoje, vėliau padarė karjerą Užsienio reikalų ministerijoje.

Kaip diplomatas Ivo Andric dirbo konsulatuose prie Švento sosto (1920 m.), Bukarešte, Trieste ir Grace (1924 m.), Paryžiuje ir Marselyje (1927 m.) ir ambasadoje Madride (1928 m.). Jis buvo paskirtas ambasadoriumi Vokietijoje 1939 m. Jis taip pat buvo Jugoslavijos delegatas Tautų Sąjungoje 1930–1934 m. Ženevoje.List of Assembly Delegates and Substitutes – (A)  from League of Nations Photo Archive at the University of Indiana Ivo Andric labai priešinosi Stjepan Radić, Kroatotijos valstiečių partijos prezidento, judėjimui. Jo atstovavimas Jugoslavijai baigėsi 1941 m., kai Vokietija įsiveržė į Jugoslaviją. Per Antrą pasaulinį karą jis gyveno tyliai Belgrade ir baigė tris svarbiausius savo romanus, kuriuos išleido 1945 m.

Po karo Ivo Andric daug laiko praleido namie Belgrade ir ėjo ceremonines pareigas Jugoslavijos komunistinėje vyriausybėje. Jis taip pat buvo Bosnijos ir Hercegovinos parlamento nariu. 1961 m. Ivo Andric gavo Nobelio literatūros premiją, kurios pinigus išleido Bosnijos ir Hercegovinos bibliotekoms pagerinti. Jis buvo Serbijos meno ir mokslo akademijos narys.SANU 

Po antros žmonos Milica Babić-Andrić 1968 m. sumažėjo jo dalyvavimas visuomeniniame gyvenime. 1969 m. jis buvo išrinktas Bosnijos ir Hercegovinos meno ir mokslo akademijos garbės nariu.Akademija nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine, Honorary members 1972 m. Ivo Andric tapo Belgrado univerrsiteto garbės daktaru.Univerzitet u Beogradu: počasni doktori  Jis vis labiau sirgo ir mirė 1975 m. kovo 13 d.

 Išnašos 

Kategorija:Nobelio literatūros premijos laureatai
Kategorija:Serbijos rašytojai