Robert De Niro

Robertas De Niras (; g. 1943 m. rugpjūčio 17 d. Manhatane) – JAV aktorius, režisierius ir prodiuseris. Pirmuosius svarbius vaidmenis atliko 1973 m. filmuose „Bang the Drum Slowly“ ir Martino Skorsezės „Mean Streets“. Po pastarojo filmo prasidėjo ilgai trukusi De Niro ir Skorsezės partnerystė. 1974 m. jis atliko jauno Vito Korleonės vaidmenį, pelniusį jam Oskaro apdovanojimą, filme „Krikštatėvis II“.

1980 m. už pagrindinį vaidmenį Martino Skorsezės filme „Įsiutęs bulius“ jam buvo įteiktas dar vienas Oskaro apdovanojimas. Taip pat Oskaro apdovanojimams jis buvo nominuotas už vaidmenis filmuose „Taksi vairuotojas“ (1976 m.), „Elnių medžiotojas“ (1978 m.), „Prabudimai“ (1990 m.) ir „Baimės iškyšulys“ (1991 m.). 1990 m. už Džimio Konvėjaus vaidmenį M. Skorsezės filme „Geri vyrukai“ buvo nominuotas BAFTA apdovanojimui.BAFTA Film Awards: 1990 

Vienas geriausių visų laikų aktorių, šešis kartus nominuotas Auksinio gaublio apdovanojimui už vaidmenis filmuose „Niujorkas, Niujorkas“ (1977 m.), „Bėgimas naktį“ (1988 m.), „Sutrikęs gangsteris“ (1999 m.) ir „Paskutinis jaunikio išbandymas“ (2000 m.). De Niras režisavo „Bronkso istorijos“ (1993 m.) ir „Patikimas piemuo“ (2006 m.). Už nuopelnus kine jis buvo pagerbtas „AFI Life Achievement Award“ ir Auksinio gaublio Cecil B. DeMille apdovanojimais.

 Biografija 
Gimė Grinvič VilidžeStated on Inside the Actors Studio, 1998, Niujorke, tapytojos ir poetės Virdžinijos Holton Admiral (Virginia Holton Admiral) ir abstrakčiojo ekspresionizmo tapytojo bei skulptoriaus Roberto De Niro vyresniojo šeimoje. Tėvas buvo italų ir airių kilmės, o motina anglų, vokiečių, prancūzų ir olandų.

Jo tėvai išsiskyrė, kai jam buvo treji. De Niras augo pas motiną Manhatano Mažosios Italijos rajone. Tėvas taip pat buvo apsistojęs netoliese, todėl jiedu dažnai matydavosi.Dougan, p. 10. Iki šeštos klasės De Niras mokėsi PS 41 valstybinėje pagrindinėje mokykloje, vėliau perėjo į privačią Elizabetės Irving vidurinę mokyklą, kur mokėsi 7-oje ir 8-oje klasėse.Dougan, pp. 12–13. Buvo pakviestas į Muzikos ir menų vidurinę mokyklą mokytis devintoje klasėje, bet lankė neilgai ir perėjo į kitą mokyklą.Dougan, pp. 13–14. Pravardę „Bobby Milk“ gavo dėl blyškaus veido.Dougan, p. 17. Nuo pat vaikystės buvo gabus ir mėgo vaidybą bei kino filmus, todėl būdamas šešiolikos metė mokslus ir ėmė siekti aktoriaus karjeros.

 Aktoriaus karjera 
Pirmąjį vaidmenį suvaidino 1963 m. Brajano De Palmos (Brian De Palma) filme „The Wedding Party“. Tačiau filmas kino ekranuose pasirodė tik 1969 m. Vėliau nusifilmavo Rodžerio Kormano (Roger Corman) „Bloody Mama“ (1970 m.). Pripažinimo sulaukė po mirštančio MLB lygos beisbolo žaidėjo vaidmens filme „Bang the Drum Slowly“ (1973 m.). Tais pačiais metais pradėjo bendradarbiauti su Martinu Skorseze, kurio filme „Mean Streets“ (1973 m.) suvaidino smulkų sukčių Džonį Bojų. 1974 m. gavo jauno Vito Korleonės vaidmenį Fransio Fordo Kopolos filme „Krikštatėvis II“. Režisierius prisiminė ankstesnes De Niro perklausas dėl Sonio Korleonės, Maiklo Korleonės, Karlo Rizio ir Polio Gato vaidmenų pirmojoje „Krikštatėvio“ dalyje. Šis vaidmuo jam pelnė jo pirmąjį Oskaro apdovanojimą geriausio antro plano aktoriaus vaidmenyje. Apdovanojimą atsiėmė Kopola, nes tuo metu De Niras negalėjo dalyvauti teikimų ceremonijoje. Jis tapo pirmuoju aktoriumi, laimėjusiu Oskarą, už veikėjo, daugiausia kalbančio svetima kalba, vaidmenį. Šiuo atveju tai buvo siciliečių tarmė (jis taip pat pasakė keletą eilučių ir anglų k.). Be to, De Niras ir Marlonas Brando, suvaidinęs vyresnįjį Vitą Korloeonę, yra vieninteliai aktoriai, pelnę Oskarą už to paties fiktyvaus veikėjo vaidmenį. Jiedu kartu vaidino tik vienintelį kartą, filme „Atlygis“ (2001 m.).

Ypač svarbus vaidmuo jo karjeroje buvo filme „Taksi vairuotojas“, kuriame jis suvaidino nemigos kankinamą taksistą. Jo veikėjo Traviso Biklo monologas „Tu su manim šneki?“ (You talkin' to me?), kurį jis gerokai improvizavo, iškėlė De Niro kaip aktoriaus vaidybos sugebėjimus į meistriškumo aukštumas. Šis vaidmuo jam pelnė pirmąją Oskaro nominaciją už pagrindinio aktoriaus vaidmenį, o frazė tapo populiariosios kultūros ikona. 2005 m. JAV filmų institutas šimtmečio filmų posakių 100-uke šią frazę išrinko kaip 10 geriausia.

1976 m. kartu su Žeraru Depardjė ir Donaldu Saterlandu nusifilmavo Bernardo Bertolučio biografinėje dramoje „1900-ieji“, kurioje jie vaidino draugus nuo vaikystės, atsidūrusius skirtingose visuomenės hierarchijos barikadų pusėse. 1978 m. De Niras vaidino Maiklą Vronskį Vietnamo karo tematikos filme „Elnių medžiotojas“, už kurį buvo nominuotas Oskarui geriausio pirmo plano aktoriaus kategorijoje.

Baimindamasis tipiškų gangsterių vaidmenų etiketės, De Niras ėmė plėsti vaidmenų ratą, pasirinkdamas atsitiktinius vaidmenis tuomet populiariose aštuntojo dešimtmečio komedijose, kaip kad „Brazilija“ (1985 m.), veiksmo komedija „Bėgimas naktį“ (1988 m.) ir kitose. 1995 m. kartu su aktoriumi ir geru draugu Alu Pačino filmavosi Maiklo Mano filme „Karštis“. Jųdviejų duetas sukėlė didžiulį fanų susidomėjimą, nes abu nuo karjeros pradžios buvo nuolat lyginami. Iki tol jie abu filmavosi antrojoje „Krištatėvio“ dalyje, bet nebuvo susidūrę tame pačiame plane. Vėliau jiedu kartu dar kartą nusifilmavo kriminaliniame trileryje „Teisė žudyti“ (2008 m.).

 Režisūra 
1993 m. De Niras debiutavo režisūroje su filmu „Bronkso istorijos“. Filmui scenarijų parašė Čezas Palminteris (Chazz Palminteri), kuris dar ir suvaidino vieną iš pagrindinių vaidmenų. De Niras atliko Lorenzo, autobuso vairuotojo, bergždžiai bandančio sulaikyti sūnų nuo susidėjimo su vietine mafija, vadovaujama Sonio (vaidino Palminteris), vaidmenį. Dėl šio darbo jam teko atsisakyti vaidmens filme „Ugnies linijoje“ (1993 m.) kartu su Klintu Istvudu. Jo vaidmuo atiteko Džonui Malkovičiui, kuris dar ir pelnė Oskaro nominaciją.

2006 m. jis režisavo „Patikimas piemuo“ (2006 m.), kuriame vaidino Metas Deimonas ir Andželina Džoli. Filme pasakojama apie CŽV kilmę, M. Deimonas suvaidino vieną iš svarbiausių Antrojo pasaulinio ir Šaltojo karų kontržvalgybos agentą. Pats De Niras atliko nežymų generolo Bilo Salivano vaidmenį. Dėl per didelio užimtumo jam vėl teko atsisakyti vaidmens, šįkart tai buvo policijos kapitono vaidmuo Skorsezės filme „Infiltruoti“. Vaidmuo atiteko Martinui Šynui.

 Vaidybos stilius 
Aktorius ne kartą susilaukė pagyrimo už atsidavimą vaidmenims. Jis priaugo 27 kg ir išmoko boksuotis Džeiko LaMotos vaidmeniui filme „Įsiutęs bulius“; vaidmeniui „Baimės iškyšulyje“ specialiai susigadino dantis; dėl vaidmens „Krikštatėvyje“ gyveno Sicilijoje; kelias savaites dirbo taksi vairuotoju (filmui „Taksi vairuotojas“)Dougan, p. 75.; išmoko groti saksofonu (filmui „Niujorkas, Niujorkas“). Vėl priaugo svorio Al Kaponės vaidmeniui filme „Neliečiamieji“ (1987 m.).First Page Fitness: Top 6 Actors Who have Gained or Lost Massive Weight for Movie Roles

 Asmeninis gyvenimas 
Robertas De Niras su pirmąja žmona Diana Abot (Diahnne Abbott) turi sūnų Rafaelį, buvusį aktorių, dabar dirbantį su nekilnojamuoju turtu. De Niras įsivaikino Abot dukrą Dreną. De Niras taip pat turi dvynius sūnus, Džiulijaną Henrį ir Aroną Kendriką, iš ilgametės draugystės su buvusiu modeliu Touki Smit (Toukie Smith). Juos 1995 m. pagimdė pakaitinė motina. 1997 m. jis vedė savo antrąją žmoną Greisę Haitauver (Grace Hightower). Jų sūnus Eliotas gimė 1998 m. Pora išsiskyrė 1999 m., tačiau skyrybos niekada nebuvo užbaigtos ir 2004 m. jiedu atnaujino santuokos įžadus.http://www.guardian.co.uk/film/2001/jul/26/news1?INTCMP=SRCH 2011 m. pakaitinė motina jiems pagimdė dukrą Helen Greisę.http://www.people.com/people/article/0,,20556674,00.html

2003 m. jam buvo diagnozuotas prostatos vėžys, kuris buvo išoperuotas.http://inhealth.cnn.com/treating-advanced-prostate-cancer/8-famous-men-with-prostate-cancer/3 

2004 m. Venecijos kino festivalio metu jam norėta suteikti Italijos pilietybę, tačiau tam pasipriešino italų kilmės amerikiečių bendruomenė „Sons of Italy“. Esą vaidindamas italų gangsterių vaidmenis, De Niras suteršė italų įvaizdį. Vis dėlto nesutarimams išsisprendus, 2006 m. Romos kino festivalio uždarymo metu jam buvo suteikta Italijos pilietybė.

 Filmografija 
 1965: Trois chambres à Manhattan
 1968: Les Jeunes Loups
 1968: Greetings
 1969: Sam's Song
 1969: The Wedding Party
 1970: Bloody Mama
 1970: Hi, Mom!
 1971: Jennifer on My Mind
 1971: Born to Win
 1971: The Gang That Couldn't Shoot Straight
 1973: Bang the Drum Slowly
 1973: Mean Streets
 1974: Krikštatėvis II
 1976: Taksi vairuotojas
 1976: 1900
 1976: The Last Tycoon
 1977: Niujorkas, Niujorkas
 1978: Elnių medžiotojas
 1980: Įsiutęs bulius
 1981: True Confessions
 1983: The King of Comedy
 1984: Kartą Amerikoje
 1984: Falling in Love
 1985: Brazilija
 1986: Misija
 1987: Angelo širdis
 1987: Neliečiamieji
 1988: Bėgimas naktį
 1989: Jacknife
 1989: Mes ne šventieji
 1990: Stanley & Iris
 1990: Geri vyrukai
 1990: Prabudimai
 1991: Guilty by Suspicion
 1991: Backdraft
 1991: Baimės iškyšulys
 1992: Naktis ir miestas
 1992: Mistress
 1993: Bronkso istorijos
 1993: Pasiutęs šuo ir Glorija
 1993: Berniuko gyvenimas
 1994: Mary Shelley's Frankenstein
 1995: A Hundred and One Nights
 1995: Kazino
 1995: Karštis
 1996: The Fan
 1996: Pragaro virtuvės vaikėzai
 1996: Marvino kambarys
 1997: Farų žemė
 1997: Džekė Braun
 1997: Uodega vizgina šunį
 1998: Didieji lūkesčiai
 1998: Roninas
 1999: Sutrikęs gangsteris
 1999: Tobulybė
 2000: Rokio ir Bulvinkio nuotykiai
 2000: Narai
 2000: Paskutinis jaunikio išbandymas
 2001: 15 šlovės minučių
 2001: Atlygis
 2002: Policininkų šou
 2002: Miestas prie jūros
 2002: Sutrikusi mafija
 2004: Klonuotasis
 2004: Visa tiesa apie ryklį
 2004: Paskutinis uošvių išbandymas
 2004: Šventojo karaliaus Liudviko tiltas
 2004: 9/11 pagal Farenheitą
 2005: Slėpynės
 2006: Artūras ir Minimukai
 2006: Patikimas piemuo
 2007: Žvaigždžių dulkės
 2008: Teisė žudyti
 2008: What Just Happened
 2009: Everybody's Fine
 2010: Mačetė
 2010: Stounas
 2010: Paskutinis tėvų išbandymas. Mažieji Fakeriai
 2011: Manuale d'amore 3
 2011: Killer Elite
 2011: Šalutinis efektas
 2011: Naujieji metai Niujorke
 2012: Being Flynn
 2012: Raudonos šviesos
 2012: Freelancers
 2012: Optimisto istorija
 2013: Didžiosios vestuvės

 Literatūra 
Baxter, John (2002). De Niro: A Biography. HarperCollins. ISBN 978-0-00-257196-8.
Dougan, Andy (2003). Untouchable: a biography of Robert De Niro. Da Capo Press. ISBN 1-56025-469-6.

 Išnašos 

 Nuorodos 




Kategorija:JAV aktoriai
Kategorija:JAV kino režisieriai