Jaejamos salos

Jaejama salos (, taip pat 八重山列島 Yaeyama-rettō, jaejam. Yaima; okinav. Eema) – salynas, esantis Japonijos pietvakarių Okinavos prefektūroje. Salų plotas yra 591,46 km², yra 53 627 gyventojai (2011 m.).

Pavadinimas reiškia „daugybė kalnų“ (arba „aštuoni kalnai“). Salynas kartu su gretimomis Mijako salomis ir Senkaku salomis grupuojamas į Sakišimos salas. 

Salose nuo seno naudojama atskira jaejamų kalba, priskiriama japoninėms kalboms. Tik Jonagunyje vartojama atskira Jonagunio kalba. Nuo XX a. plačiai vartojama ir japonų kalba.

 Geografija ir gamta 
Jaejama salos sudaro vulkaninių Riūkiū salų piečiausią atkarpą. Jos yra pietvakarius nuo Mijako salų ir į rytus nuo Taivano. Tai labiausiai nuo pagrindinių Japonijos salų nutolusi vieta, čia yra piečiausia (Hateruma) ir labiausiai į vakarus nutolusi Japonijos sala (Jonaguni). Išigakis yra kultūrinis, politinis ir ekonominis salyno centras.. Iš viso salyne suskaičiuojamos 12 gyvenamų salų. Didžiausios jų yra Išigakis ir Iriomotė.

Jaejama salose yra daug subtropinių augalų rūšių ir mangrovių miškai. Didelė dalis salų teritorijos priklauso Išigakio Iriomotės nacionalinis parkas. Aptinkamos kelios endeminės rūšys, tokios kaip vietinė palmės rūšis (Satakentia liukiuensis), Iriomotės katė ir pan.

Prie salų auga koraliniai rifai, ir jos yra mėgstamos įvairių jūrų gyvūnų, tokių kaip rajos, rykliai, jūros vėžliai, diugonai. Salos mėgstamos ir paukščių"Yaeyama islands". BirdLife Data Zone. BirdLife International. 2021. Retrieved 6 February 2021..

Čia auginamos cukranendrės ir ananasai.

 Administracija 
Salose yra trys savivaldybės: Išigakio miestas, Taketomio ir Jonagunio miesteliai. Jaejamos apskritis su administraciniu centru Taketomyje apima du pastaruosius (t. y. visas Jaejamos salas išskyrus Išigakį). Iš Išigakio dar  administruojamos ir Senkaku salos).
 Jaejama salos (Jaejama subprefektūra)
 Išigakis (Ishigaki-jima)
 Jaejamos apskritis:
 Aragusuku (Aragusuku-jima)
 Hateruma (Hateruma-jima)
 Iriomotė (Iriomote-jima)
 Kajama (Kayama-jima)
 Kohamadžima (Kohama-jima)
 Kurošima (Kuroshima)
 Sotobanari (Sotobanari-jima) (negyvenama)
 Taketomis (Taketomi-jima)
 Jubu (Yubu-jima)
 Hatoma (Hatoma-jima)
 Jonagunis (Yonaguni-jima)

 Istorija 

Vietinės legendos pasakoja, kad iš pradžių dievas kūrėjas Šiming Ganaši sukūrė nedidelę Taketomio salą. Vėliau, kartu su kalnų dievu Omoto sukūrė Išigakio salą. Vėliau kartu jie sukūrė likusias Jaejamos salas. Broliai dievai  Mal fai r Tal fai išmokė žmones auginti ryžius ir kitų žemdirbystės technikų.

Jaejamos salose randami 27 tūkst. metų senumo žmogaus kaulai, kas rodo, jog salos buvo apgyvendintos nuo labai senų laikų. Maždaug prieš 4000 m. salose susiformavo neolitinė Šimotabaru kultūra (), kurios gyventojai gamino keramiką, akmeninius įrankius. Kultūriškai jie buvo nesusiję su tuo metu Japonijos salose klestėjusia Džiomono kultūra, tačiau keramikos, akmeninių kirvių formos rodo sąsajas su Taivano, Filipinų salų gyventojais「考古学からみた現代琉球人の形成」安里進（1996年）『地学雑誌』105巻3号. Egzistavusi apie 500 metų, ši kultūra nunyko, ir po tu du tūkstantmečius salose nerandami jokie radiniai. Vėliau, IV-XII a. salose susiformavo nauja Nekeraminė kultūra (), kuri ryškiai skyrėsi nuo šiauresnėse Riukiu salose klestėjusios Kaidzukos kultūros, bet irgi turėjo kultūrinių sąsajų su Filipinais bei Polinezija. Apie šių akmens amžiaus gyventojų lingvistinę priklausomybę duomenų nėra. Jaejamos kalboje beveik nerandama skolinių iš ankstesnių gyventojų kalbų, todėl yra hipotezė, kad šie gyventojai galėjo išmirti iki atsikeliant dabartiniams Jaejamos salų gyventojams. 
Apie XII a. į salas iš šiaurės atsikėlė senąja japonų kalba kalbėję gyventojai, kurie atsinešė žemdirbystę, šintoizmo tradicijas. Tačiau su šiauriau susikūrusia Japonijos valstybe šios salos turėjo labai silpną ryšį. Vietoj to formavosi artimi kultūriniai ryšiai su Taivanu, Kinija. Iš šio laikotarpio randama keramikos, porceliano iš Kinijos. Taip pat iš Kinijos atkeliavo kaulių, ožkų, buivolų auginimo tradicijos. Tačiau vietos gyventojai neperėmė rašto sistemos, neintrodukavo budizmo, vietos religija koncentravosi ties garbinimu gamtos šventvietėse utaki (kurios skirtingose salose vadinamos on, ugan, wan, waa).

Dėl ilgos salyno gyventojų izoliacijos Jaejamos salyno gyventojų tapatybė pamažu atsiskyrė nuo likusių Riūkiū salų. Kartu formavosi Jaejamos ir Jonagunio kalbos. Kiekvienoje saloje XII-XIII a. iškilo vietos diduomenė (adži) - gyvenviečių (suku) vadai.

Tuo metu šiaurėje (Okinavos saloje) stiprėjo Riukiu karalystė, kuri plėtė savo hegemoniją į pietus. XV a. pabaigoje Išigakio salos vadas Ojake Akahačis pripažino Riūkiū karalystės hegemoniją ir kelis metus mokėjo jai duoklę. Tačiau 1500 m. jis sukilo prieš valdžią. Dėl to iš Okinavos salos atplaukusi armija jėga prijungė salas prie karalystės. 1524 m. salose įkurtas atskiras administracinis vienetas kuramoto (), kurio administracinis centras iš pradžių buvo Taketomio saloje, o vėliau perkeltas į Išigakį. Jaejamos kuramoto sudarė trys savivaldybės magiri ().

XVII a. salose įsigalėjo Japonijos Sacumos domenas, kuris vietos gyventojus apdėjo mokesčiais. Sustiprėjus Japonijos įtakai, 1614 m. Išigakyje pastatyta pirmoji budistinė šventykla - Išigakio Šiorindžis. Šalia jos išdygo ir šintoistinė maldykla Gongendžis. Mokesčiai labai stipriai spaudė vietos gyventojus. Nuolatinės sausros, potvyniai, cunamiai ir kitos stichinės nelaimės ne kartą baigdavosi badu, ir salų gyventojų per kelis šimtmečius stipriai sumažėjo. 

XIX a. viduryje prasidėjus Meidži restauracijai, Jaejamos salos (kaip ir visa Riūkiū karalystės teritorija) pripažintos Japonijai. 1908 m. salos inkorporuotos į Japonijos valstybę kaip atskira savivaldybė. Vėliau čia suformuotos trys savivaldybės. 

1940 m. liepos 7 d. salas nusiaubė taifūnas, sugriovęs daugiau nei 700 namų. Antrojo pasaulinio karo metu salos buvo stiprai subombarduotos, o didelę dalį gyventojų gyvybių nusinešė maliarija.

 Kultūra 
Jonagunio saloje yra Jonagunio monumentas. Jaejamos salose gaminama tradicinė tekstilė: Išigakio minsa, džiofu ir Jonaguni-ori. Čia paplitusi Riukiu virtuvė, žymiausias patiekalas - Jaejamos soba.

Saloms būdinga savita muzikinė tradicija. Čia paplitusi specifinė dainavimo forma junta, darbo dainos, dainuojamos vyrų ir moterų pakaitomis.

Mušaama festivalis švenčiamas liepos 14 d. Hateruma saloje derliaus festivalis švenčiamas per Obon. Per festivalį vyksta vietinio derlingumo dievo Miruku (Maitrėja) ir jo vaikų (vietiniai vaikai) paradas, šiki šokiai.

 Išnašos