Nuodingasis pievagrybis

Nuodingasis pievagrybis (Agaricus xanthoderma) – pievagrybinių šeimos nuodingasis grybas. Liaudyje dar vadinamas Karabolio grybu, baltuoju šungrybiu. Labai panašus į dirvinį ir valgomąjį pievagrybius, bet perlaužus staigiai pagelsta ir skleidžia nemalonų kvapą, todėl nuo jų nesunkiai atskiriamas.

 Išvaizda 

Kepurėlė yra 5–12 cm skersmens, iš pradžių apvali, vėliau iškili arba paplokščiai iškili, nemėsinga, lygi, balta. Luobelė paprastai lygi, kartais šiek tiek žvynuota. Lakšteliai blankios rožinės, senesnių grybų rausvai rudos, senų šokoladinės rudos spalvos, siauri, tankūs, laisvi. Kotas 5-15 cm ilgio, 1-2,5 cm storio, vienodo storumo, tik pagrindas su gumbeliu, kuris dažniausiai gelsvas, tuščiaviduris, baltas, plikas, kartais net blizgantis, su dvigubu, žvynuotu, storu, gelsvai dėmėtu rinkiu. Aukštai esantis rinkis būna baltas odiškas, apatinė pusė tankiai išvagota griovelių. Trama balta, perpjovus staigiai pagelsta, ypač koto gumbo, stipraus karbolio kvapo. Viršutinė koto dalies trama balta, apatinė pilkai geltona, jai būdingas nemalonus dezinfekcinės priemonės (Karbolio) kvapas, taip pat ji nemalonaus skonio. Sporos tamsiai rudos, 5-7x3-4 μm.

Spalvos kaita: lakšteliai iš pradžių balkšvi, vėliau rausvi ir galiausiai tamsiai rudi arba juodi. Paspaudus luobelė pageltonuoja.

 Augavietė 

Šis grybas sutinkamas lapuočių ir spygliuočių miškuose, parkuose, soduose, miškų pakraščiuose, krūmokšniuose, pakelėse, grupėmis. Lietuvoje žinoma tik viena radimvietė (Gudelių km., Marijampolės raj.)

Sezonas: liepa – rugpjūtis.

 Apsinuodijimo pavojus 

Apsinuodijimo nuodinguoju pievagrybiu požymiai – vėmimas ir viduriavimas – pasireiškia labai greitai.

 Šaltiniai 

 Didysis gamtos vadovas, „Grybai“, išsamus grybų ir jų rinkimo žinynas, „Mūsų knyga“, 2004 m., 136 psl. ISBN 9955-573-65-1

 Nuorodos 
 Straipsnis svetainėje Gaspadorius.lt
   Apie Lietuvoje augančius grybus 

Kategorija:Agarikiečiai
Kategorija:Nuodingieji grybai