Vakarinis trumpakaklis vėžlys

Vakarinis trumpakaklis vėžlys (Pseudemydura umbrina; ) – trumpakaklė Australijos gėlų vandenų vėžlių rūšis.Gaffney, E.S & Meylan, P.A. (1988) A phylogeny of turtles. In: Benton, M.A. (ed), The phylogeny and classification of tetrapods, Volume 1: Amphibians, Reptiles, Birds. Systematics Association Special Volume No. 35A, pp. 157–219. Clarendon Press, Oxford.

 Aprašas 
Suaugę patinai nebūna ilgesni už 155 mm ir sunkesni už 550 g. Patelės būna smulkesnės, jų karapakso ilgis neviršija 135 mm, masė – 410 g. Ką tik išsiritusių vėžliukų karapaksai būna 24-29 mm ilgio ir sveria 3,2–6,6 g.Burbidge, A & Kuchling, G. (2004) Western Swamp Tortoise (Pseudemydura umbrina) Recovery Plan, Department of Conservation & Land Management, Western Australia. Available at http://www.environment.gov.au/biodiversity/threatened/publications/recovery/p-umbrina/index.html

Jų spalva priklauso nuo amžiaus ir gyvenamosios aplinkos. Išsiritę vėžliukai paprastai būna pilka nugara ir skaisčiai kremine bei juoda apačia. Suaugėlių spalva priklauso nuo pelkės, kurioje gyvena, ir kinta nuo geltonrudės molingose pelkėse iki beveik juodos su kaštoniniu atspalviu pelkėse su juodos kavos spalvos vandeniu.
Plastrono spalva kinta nuo geltonos iki rudos, kartais – juodos. Dažnai turi juodų dėmelių, o skydelių siūlės juodos.
Kojos trumpos ir padengtos žvyniškais skydeliais, nagai gerai išvystyti. Trumpas kaklas padengtas raginiais gumburėliais, o viršugalvį dengia vienas didelis skydelis. Tai smulkiausia Australijoje gyvenanti žalčiakaklių rūšis.

Pietvakarinėje Vakarų Australijos dalyje gyvena dar viena gėlavandenių vėžlių rūšis Chelodina oblonga. Jos kaklas lygus karapakso ilgiui ar dar ilgesnis, todėl šias dvi rūšis atskirti lengva.

 Istorija 
Pirmas vakarinio trumpakaklio vėžlio individas buvo sugautas Liudvigo Preiso (Ludwig Preiss) 1839 m. ir nusiųstas į Vienos muziejų. Ten jo kilmės vieta buvo nurodyta Naujoji Olandija, o rūšis 1901 m. Seibenbroko (Seibenrock) aprašyta kaip Pseudemydura umbrina. Daugiau šios rūšies atstovų aptikto tik 1953 m. 1954 m. Glauertas juos aprašė kaip Emydura inspectata, bet 1958 m. Ernestas Viljamsas (Ernest Williams) iš Harvardo universiteto aptiko, kad ši nauja rūšis tėra P. umbrina sinonimas.

 Paplitimas 
Vakarinis trumpakaklis vėžlys buvo aptiktas tik retai išbarstytose vietose Svono pakrantės lygumoje () Vakarų Australijoje, nuo Perto oro uosto iki Australijos KOP oro bazės () Bulsbruke. Didelė šios teritorijos dalis yra naudojama intensyviam žemės ūkiui ar urbanizuota.

 Nuorodos 

Kategorija:Vėžliai