Saulės energetika Lietuvoje

Saulės energetika Lietuvoje – 
Lietuvos energetikos šaka, kai pasitelkiant saulės energiją gaminama elektros energija.

Per 2025 m. saulės elektrinės pagamino apie 937 GWh arba 17,75% visos šalyje pagamintos elektros energijos. 2025 m. aktyvių gaminančių vartotojų skaičius – 124540.
Visuotinės, plataus masto saulės energetikos plėtros pradžia Lietuvoje galima laikyti 2011 metus, kai Lietuvos Respublikos Seimas priėmė ir tuometinė prezidentė Dalia Grybauskaitė patvirtino Atsinaujinančių išteklių energetikos įstatymą. Jame apibrėžta atsinaujinančių energijos išteklių naudojimo plėtra bei numatytos privačios investicijos į vėjo ir saulės elektrinių įrengimą, skatinančios priemonės.
Iki 2025 metų įrengtoji saulės elektrinių galia Lietuvoje išaugo nuo bene 0 iki beveik 2 000 000 000 vatų (2 GW).

 Saulės energijos potencialas Lietuvoje 
Valstybinės energetikos reguliavimo tarybos (VERT) duomenimis, 2025 metų gegužę Lietuvoje buvo 1 903 502  elektros energijos vartotojai. 90,1 proc. jų sudarė buitiniai vartotojai. 

2025 m. duomenimis, gaminančių vartotojų, kurie turi įsirengę saulės elektrinę ar nuomoja nutolusios saulės elektrinės dalį, skaičius perkopė 161 000.  Taigi, saulės energiją gamina apie 8 proc. Lietuvos elektros energijos vartotojų.

Įvairiose Lietuvos vietose per metus į horizontalaus paviršiaus kvadratinį metrą patenka nuo 926 kWh (Biržai) iki 1042 kWh (Nida) saulės šviesos energijos.
Global Horizontal Irradiation of Lithuania|frameless|180x180pxPhotovoltaic Electricity Potential of Lithuaniaframeless|180x180px
Šaltinis: Solar resource maps & GIS data for 200+ countries | Solargis

1 pav. vaizduojama Lietuvos teritorijoje krentanti saulės spindulinė energija per metus. 2 pav. – elektros gamybos iš saulės energijos potencialas.
Kaip matyti iš paveikslėlių, Lietuvoje saulės šviesos energijos patenka tiek, kad 1 instaliuoto kilovato galios saulės elektrinė pagamina iki 1100 kilovatvalandžių (kWh) energijos. Tiesa, toks kiekis pagaminamas tada, kai saulės moduliai yra įrengti pietų kryptimi ir optimaliu Lietuvos teritorijoje 35 laipsnių nuo žemės (horizonto) kampu.
Krentančios į horizontą saulės energijos kiekiu Lietuva prilygsta Šiaurės Vokietijai ir Švedijai. Daugiau šalių duomenų galima rasti Solargis puslapyje.

 Saulės šviesos technologijų pramonė ir tyrimai Lietuvoje 

Saulės energetikos pionieriais Lietuvoje tapo puslaidininkių srityje dirbę mokslininkai. Ši sritis susijusi su fotoelektros tyrimais ir su puslaidininkinių elementų taikymu mikroschemų gamybai. 1991 m. šie mokslininkai įkūrė UAB „Saulės energija“. Dirbdami kartu su Šiaulių „Nuklonu“, jie sukūrė saulės elementų gamybos technologiją, kuriai pritaikytos įmonėje naudotos monokristalinio silicio plokštelės.

Šiuos elementus pradėjo gaminti ir eksportuoti į Vokietiją ir Bulgariją. „Saulės energija“ 1996 m. įsisavino galutinio produkto – saulės modulių – gamybą, pradėjo jas montuoti nedidelėse, kelių šimtų vatų galios autonominėse saulės elektrinėse, kurios naudotos elektroninei aparatūrai, jachtoms ir turizmui. Pagal atskirus užsakymus tokius modulius eksportavo į Daniją, Vokietiją, Angliją ir kitas šalis.

Lietuva gana anksti įsiliejo į fotovoltinių modulių gamintojų gretas. Pionierė buvo MGAB „Precizika“, jau 2011 m. įrengusi naują modulių gamybos liniją ir gerą dešimtmetį sėkmingai gaminusi lietuviškus „Solet Photovoltaics“ 215–330 W galios modulius.

Netrukus UAB „Solitek cells“ įsigijo modernią fotovoltinių elementų gamybos liniją, o UAB „Viasolis“, naudodama tuos elementus, pradėjo gaminti lietuviškus fotovoltinius modulius. Tuo pat metu Kinijos vyriausybė pradėjo aktyviai remti savo fotovoltinę industriją, tai leido šios šalies įmonėms sumažinti saulės modulių kainą. Tokiu būdu pigūs gaminiai užplūdo Europos rinką ir vietinė modulių gamyba (įskaitant Lietuvą) pasidarė nekonkurencinga.

„Solet“ savo gamybą iškėlė į užsienį, UAB „Solitek“ pradėjo gaminti modernius ir efektyvius dvigubo stiklo modulius, vėliau – dvipusės generacijos modulius, Šiauliuose įkurta„Intelligent solar“ – gaminti įvairių formų ir rėmų fotovoltinius modulius, kurie integruojami į pastatus ir tapo populiarūs tarp Europos architektų.

Dar viena nedidelė įmonė UAB „Metsolar“ ėmė gaminti ir eksportuoti įvairių formų fotovoltines čerpes, modulius lauko šviestuvams ir kateriams. Tokių specifinių modulių gamyba Lietuvoje nuolat auga.

 Saulės energetikos plėtros Lietuvoje istorija ir teisinis reguliavimas 

Saulės elektrines įsirengti Lietuvoje gali bet kuris fizinis ir juridinis asmuo. Mažos galios elektrinėms (iki 100 kW) nereikia jokių leidimų, tik būtina gauti skirstomųjų tinklų operatoriaus (ESO) technines sąlygas, nustatančias galimybę tokią elektrinę prijungti prie esamo tinklo.

Didesnėms elektrinėms reikia gauti Valstybinės energetikos reguliavimo tarybos išduodamus leidimus įrengti elektrinę ir gaminti elektros energiją. Kai kurioms elektrinėms statyti reikia gauti statybos leidimą. Saugomose teritorijose saulės elektrinių įrengimas galimas, bet su tam tikrais apribojimais, o senamiesčių zonose neleidžiamas.

Pirmasis valstybinio saulės elektrinių įrengimo skatinimo etapas, trukęs 2009–2011 m., buvo elektros energijos iš saulės elektrinių supirkimas skatinamuoju tarifu. Jis leisdavo per 7–9 metus padengti saulės elektrinės įrengimo kaštus.

Nuo 2012 m. Lietuvoje pradėta naudoti pažangi gaminančių vartotojų sistema (angl. net metering), kuri leidžia perteklinę elektros energiją, pagamintą dieną ir vasarą, atiduoti į elektros tinklą, o vakare ar žiemą ją atsiimti. Be to, elektrinių statytojai galėjo gauti iki 30 proc. siekiančią investicijų kompensaciją. Įvedus šią sistemą, prasidėjo dinamiška saulės energetikos plėtra.

Gaminančių vartotojų sistema sudarė palankias sąlygas saulės elektrą įdarbinti šilumos gamybai, tam tikslui panaudojant šilumos siurblius. Jų efektyviam darbui šiuo atveju naudojama per vasarą sukaupta saulės elektra.

Šia sistema pasinaudojo daugybė namų ūkių. Ji pradėta naudoti ir daugiabučiuose. Pirmas toks 24 butų namas su nuosava saulės elektrine ant stogo ir šilumos siurbliais 2022 m. įrengtas Telšių rajono Varnių miestelyje ir leidžia gyventojams už buto šildymą mokėti tik iki 100 eurų per metus.

Nuo 2023 m. Lietuvoje sudarytos sąlygos steigtis energetinėms bendrijoms. Jose gali susijungti viešosios įstaigos (mokyklos, ligoninės, vaikų darželiai ir kt.) ir privatūs namų ūkiai. Dalyviai gali kartu įrengti saulės elektrinę ir jos gaminamą elektrą pasidalinti. Ši sistema leidžia bendrijos dalyviams sumažinti kaštus naudojamai elektros energijai.

Egzistuoja parama į tokias bendrijas įsijungti ir socialiai remtiniems asmenims. Panašiu būdu veikia ir turinčios teisinį statusą Piliečių energetinės bendrijos, kurios elektros energiją gali gaminti įvairiais būdais, ją parduoti ir pajamas panaudoti savo energetinėms išlaidoms padengti.

 2011 m. atsinaujinančių energetikos išteklių įstatymas 

Pradiniame saulės energetikos plėtros etape jos gaminama elektros energija buvo gana brangi, todėl plėtrai sudarytos palankios skatinimo sąlygos. Išsivysčiusios ekonomikos valstybėse tokias sąlygas nuo 1980 m. sudarydavo supirkdamos saulės elektrą žymiai aukštesne, palyginti su įprastine, kaina (angl. feed-in-tariff). Ją nustatant skaičiuota, kad per 8–12 metų ta kaina turėtų padengti saulės elektrinės įrengimo išlaidas.

Siekiant saulės energetiką pradėti plėtoti ir Lietuvoje, 2011 m. gegužės 23 d. LR Seimas priėmė Atsinaujinančių energetikos išteklių įstatymą, o Lietuvos kainų ir energetikos kontrolės komisija dar 2009 m. nustatė skatinančią elektros supirkimo kainą. Tuomet nustatyta supirkimo kaina – 1,63 Lt/kWh iki 30 kW galios elektrinėms, kai įprastinis tarifas buvo 0,14 Lt/kWh (prieš uždarant Ignalinos atominę elektrinę).

Tai sudarė sąlygas pradėti vystytis saulės energetikai ir Lietuvoje. Tačiau kaupiantis patirčiai, o ypač – tobulėjant modulių gamybos technologijoms, saulės elektros gamybos kaštai pradėjo mažėti. Itin sparčiai modulių kainos krito 2012 m., todėl saulės elektrinių statyba tapo pelninga. Susiformavo „saulės burbulas“, kurio plėtimas buvo sustabdytas, atšaukus saulės elektros supirkimo skatinimo sistemą.

Po to saulės energijos gamybos plėtra atsigauti pradėjo tik 2016 m. – fotovoltinė talpa padidėjo nuo 6,1 MW 2012 metais iki 68 MW 2013 metais. Nuo tada per trejus metus šis pajėgumas padidėjo vos 2 MW (žr. lentelę).

 Gaminančio vartotojo modelis 

2015 m. Lietuvos saulės energetikos asociacijos iniciatyva, pasitelkus Danijos pavyzdį, Lietuvoje buvo įteisinta dvipusės saulės elektros apskaitos sistema (angl. net metering), vėliau pavadinta gaminančių vartotojų sistema. Gaminančių vartotojų sistemos esmė: saulės elektra gaminama tik savoms reikmėms, o kai jos pagaminama per daug (dieną ar vasarą), nepanaudota saulės elektra atiduodama „pasaugoti“ į elektros tinklą. Kai vartotojui elektros energijos pritrūksta, ji grąžinama, o kartą per metus suvedamas balansą. Saulės elektros gamyba pasidarė vėl patraukli, vis daugiau žmonių ja susidomėjo, gaminančių vartotojų skaičius pradėjo sparčiai augti.

ImageLSEAframeless|350x350px

Dvipusės saulės elektros apskaitos sistema.

 Nutolę gaminantys vartotojai ir nutolusių gaminančių vartotojų parkai 

2019 m. AB „Ignitis“ sukūrė saulės parko dalies įsigijimo platformą. Buvo panaikinti galios apribojimai, dėl to saulės parkai pradėti plačiau naudoti namų ūkiuose ir versle bei sparčiai plėtėsi.

 Nacionalinė energetinės nepriklausomybės strategija 

Nacionalinė energetinės nepriklausomybės strategija yra valstybės dokumentas, nustatantis pagrindines Lietuvos energetikos politikos kryptis, tikslus ir uždavinius dešimtmečiui ar ilgesniam laikotarpiui.
Pirmoji strategijos redakcija patvirtinta 2012 m. 

2024 m. Energetikos ministerija parengė naujausią strategijos redakciją. Joje iki 2050 m. numatyta: užtikrinti visos reikalingos energijos gamybą Lietuvoje, atsisakyti priklausomybės nuo importo, pasiekti klimato kaitos požiūriu neutralų energetikos sektorių, tapti energijos eksportuotoja ir užtikrinti energijos kainų prieinamumą.

Saulės energijos dalis atsinaujinančių šaltinių panaudojimo kontekste

Energetikos ministerijos duomenimis, saulės energija įrengtosios galios pasiskirstyme sudaro absoliučią daugumą atsinaujinančių šaltinių energijos.

Saulė2408 MWVėjas1832 MWBiomasė161 MWHidroelektrinės101 MW

Saulės energija vyrauja tarp gaminančių atsinaujinančių šaltinių vartotojų ir jos naudojimas tolydžio auga.

Gaminantys vartotojai, įsijungę elektrines į vidaus tinklą

MetaiĮrengtoji generuoti galia MWLeistinoji generuoti galia MWVienetai20150,30,44520161,51,723320172,73,139220186,98,11003201924,627,33183202070,774,581602021135,0138,3138052022368,2377,4335222023795,5768,76397420241224,11125,0926022025*1630,31420,5124540

Šaltinis: ESO.
* Naujausi duomenys.

Nutolusių gaminančių vartotojų parkai

MetaiĮrengtoji generuoti galia MWLeistinoji generuoti galia MWVienetai20200,30,37220211,81,842220228,68,62273202328,828,87096202452,452,3119712025*74,574,517922
Šaltinis: ESO.
* Naujausi duomenys.

 Su saulės energetika susijusios Lietuvos institucijos ir jų vaidmuo 

Energetikos ministerija – pagrindinė institucija, kuri formuoja nacionalinę energetikos politiką, įskaitant atsinaujinančių išteklių energetiką. Ši ministerija nustato energetikos strategines kryptis, koordinuoja teisės aktų rengimą ir paramos priemonių programas.

Valstybinė energetikos reguliavimo taryba (VERT) – Lietuvos energetikos sektorių reguliuojanti nepriklausoma institucija. Ji nustato elektros energijos kainodaros principus, reguliuoja gaminančių vartotojų prijungimo sąlygas, vertina nepriklausomų elektros energijos tiekėjų paslaugų kokybę.

Lietuvos energetikos agentūra – administruoja valstybės paramos programas, skirtas gyventojams, verslui ir viešajam sektoriui, siekiančiam investuoti į atsinaujinančių išteklių energetiką. Skelbia kvietimus teikti paraiškas paramai saulės elektrinei įsigyti.

Aplinkos projektų valdymo agentūra (APVA) – administruoja Europos Sąjungos struktūrinių fondų ir valstybės biudžeto lėšas, skiriamas aplinkosauginiams ir energetikos projektams. Taigi, ji valdo paramos programos įsirengti saulės elektrines ar tapti gaminančiais vartotojais.

Inovacijų ir leidimų teikimo institucija (ILTE) – teikia finansinę paramą ir administruoja programas, skirtas skatinti žaliąsias technologijas, tyrimus ir investicijas į atsinaujinančią energetiką. ILTE orientuojasi į inovatyvių saulės energetikos sprendimų diegimą, todėl dažnai veikia kaip tarpininkė tarp mokslinių tyrimų institucijų, verslo ir valstybės institucijų.

„Litgrid“ – nacionalinis elektros perdavimo sistemos operatorius, atsakingas už elektros sistemos stabilumą, balansavimą ir saugų atsinaujinančios energijos šaltinių integravimą į šalies tinklą. „Litgrid“ planuoja, kaip bus priimamas ir perduodamas vis didesnis saulės jėgainėse pagamintas elektros energijos kiekis.

Energijos skirstymo operatorius (ESO) – už vartotojų prijungimą prie elektros tinklo ir tinklo eksploataciją atsakinga institucija. Ji išduoda saulės elektrinių prijungimo sąlygas ir vykdo projektų derinimą.

Lietuvos saulės energetikos asociacija – vienija saulės energetikos sektoriuje veikiančias įmones, ekspertus ir specialistus, atstovauja jų interesams valstybės institucijose. Taip pat teikia siūlymus dėl sektoriaus plėtros, teikia ekspertines įžvalgas ir dalyvauja rengiant teisės aktus.

 LSEA 

Lietuvos saulės energetikos asociacija (LSEA), vienijanti saulės energetikos rinkos dalyvius, įsteigta 2009 m. kovo mėnesį. Asociacija yra sudariusi darbo grupę su ESO (Energijos skirstymo operatorius), į kurią aktyviai įsitraukia Asociacijos nariai. Taip pat aktyviai bendradarbiauja su Lietuvos Respublikos energetikos ministerija, siekiant palankių sąlygų saulės energetikos sektoriui.
Asociacija bendradarbiauja su fotoelektros technologijų klasteriu, kurio tikslas – konsoliduoti Lietuvos įmones ir mokslinių tyrimų institucijas, veikiančias fotoelektros technologijų sektoriuje, siekiant padidinti nacionalinio fotoelektros sektoriaus tvarumą ir konkurencingumą.
LSEA priklauso “SolarPower Europe” organizacijai, fotoelektros technologijų klasteriui, Lietuvos atsinaujinančių išteklių energetikos konfederacijai.

 Išnašos 

Kategorija:Saulės energetika Lietuvoje