Alna (Družba)

Alna (, , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. Družba, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Pravdinsko miesto gyvenvietės kaimas prie Alnos upės ir Mozūrų kanalo.

 Istorija 

Bartos žemės kaimo pavadinimas Alnō+burg prūsiškos-vokiškos kilmės. Pirmą kartą paminėtas 1256 m., kai Vokiečių ordinas pradėjo statyti miestą rytiniame Alnos krante. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas.Alna GenWiki 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono (), vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Družbos apylinkės (Дружбинский cовет, centras Progresas) kaimas.

|}


Kryžiuočių įtvirtinimus kelis kartus griovė lietuviai, prūsai, tačiau 1272 m. Alenburgą pavyko pastatyti. Gyvenvietė susikūrė aplink Alenburgo pilį. 1400 m. didysis magistras Konradas fon Jungingenas suteikė Kulmo miesto teises ir patvirtino miesto herbą. Herbe sidabriniame fone buvo pavaizduota briedžio galva su ragais, tai simbolizavo jėgą, prieš kurią turėjo neatsilaikyti joks priešas. Galvą supo žalios švendrės, kurios simbolizavo vietines gamtines sąlygas.

XV a. miestas apjuostas gynybine siena, o pilies gynybinė reikšmė sumažėjo. Jos vietoje įrengta Junkerių aikštė. Septynerių metų karo metu 1757 m. netoli Alenburgo vyko Egersdorfo mūšis tarp Rusijos ir Prūsijos kariuomenių. Iki 1762 m. teritorija kartu su visa Rytų Prūsija buvo užimta Rusijos. 1776 m. iškastas Mozūrų kanalas.

Per Pirmąjį pasaulinį karą 1914 m. Rusijos imperijos kariuomenė užėmė ir sudegino miestą. 1920 m. daugelis pastatų vėl buvo atstatyti. Tačiau per Antrąjį pasaulinį karą 1945 m. TSRS kariuomenė miestą vėl gerokai apgriovė.

 Bažnyčia 

Alenburgo bažnyčia pastatyta 1405 m., XV a. pabaigoje išplėsta iki miesto sienos. 1529 m. vasario 23 d. bažnyčioje įvyko pirmosios liuteroniškos pamaldos. Parapija priklausė Vėluvos bažnytinei apygardai. Parapijai priklausė Eizervagenas, Ernstvaldė, Froidenfeldas, Didysis Alendorfas, Kurtamedžiai, Leisynai, Noimiulis, Polavai, Šaliai ir Šionradė.

Alenburgo bažnyčia nukentėjo per Pirmąjį pasaulinį karą, bet 1925 m. rugpjūčio 30 d. joje vėl įvyko pamaldos. Bažnyčioje kunigavo:

 Johann Laxophorin, ab 1529
 Balthasar Gottshtuer, bis 1537
 Alex Magnus, bis 1546
 L. Tollenburg, 1550–1558
 Johann Sperber, 1562–1575
 Martin Bezelius, ab 1575
 Theodor Siligeneus, ab 1601
 Johann Jungius, 1619–1625
 Andreas Meyer, 1625
 Georg Hintz, 1625–1651
 Johann Röder, 1625–1657
 Georg Frischeisen, 1653–1670
 Johann Friedrich Weißemmel, 1657–1662
 Friedrich Gerholtz, ab 1662
 Georg Bliesner, 1670–1681
 Christoph Moldenhauer, 1666
 Michael Hefter, 1681–1711
 Friedrich Kranich, 1681–1716
 Friedrich Mickeht, 1711–1721
 Johann Ludwig Colbius, 1717–1748
 Michael Freytag, 1721–1737
 Daniel Friedrich Glawe, 1738–1743
 Bernhard Jacob Drenckhan, 1743–1786
 Johann Ernst Henne, 1749–1761
 Johann Gottlieb Schudich, 1761–1773
 Samuel Heinrich Keber, 1773–1777
 Jacob Friedrich Töppen, 1777–1786
 Johann Gottlob Patzig, 1786–1817
 Johann Daniel Schmidt, 1792–1816
 Gottfried Laudien, 1816–1820
 Simon Mäckelburg, 1817–1821
 Karl Wilhelm Ferdinand Bobrik, 1820–1832
 Daniel Samuel Weißemmel, 1822–1838
 Friedrich Adolf Günther, 1833–1845
 Sigismund Erwin Otto von Schäwen, 1838–1866
 Adolf Eduard Treibe, 1846–1892
 August Wolfgang Adalbert Kähler, 1866–1876
 Albert Leonhard H. Wodaege, 1877–1880
 Carl Gustav Marter, 1880–1882
 Otto Meißner, 1884–1885
 August Wilhelm Lucas, 1885–1886
 Josef Grunert, 1887–1906
 Max Zacharias Ebel, 1892–1900
 Alexander Gerhard A. Wormit, 1901–1910
 Richard Bernhard Böhnke, 1907–1910
 Hermann Erich Kramm, 1910–1918
 Georg Wagner, 1911–1914
 Rudolf Erich Sack, 1914–1916
 Georg Kern, 1918–1924
 Georg Luntowski, 1922–1925
 Paul Bendrich, 1925–1927
 Georg Luntowski, 1925–1927
 Otto Rosinski, 1927–1930
 Bruno Adelsberger, 1927–1932
 Friedrich Mickwitz, 1930–1933
 Ernst Daudert, 1935–1940
 Berthold Kröhnert, 1936–1938
 Heinz Paul Albert Reich, 1939–1945
 Alfred Blaesner, 1943–1945
 Michael Klumbies, 1943–1945
</div>

 Gyventojai 

 Apylinkė 

Družbos apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės: Zipplies, Helmut: Ortsnamenänderungen in Ostpreußen. Eine Sammlung nach dem Gebietsstand vom 31.12.1937 Selbstverlag des Vereins, Hamburg, 1983.Družbos apylinkė GenWiki

Dabartinis pavadinimasRusiškaiVokiškaiLietuviškaiBuvusių kaimų koordinatėsBeriozovasБерезовоGut Schönbaum-DomkovasДомковоGut Arndtshof-KrasnojėКрасноеSchöntritten-KurortnojėКурортноеAgnesenhof-KurortnojėКурортноеGut Groß WohnsdorfUnzatrapisLugovojėЛуговоеGut HohenfeldeAuktilaukisOvražnojėОвражноеGut Wilhelmshöhe-PesočnojėПесочноеGut Althof-ProgresasПрогрессAuglitten, nuo 1938 m. OchtoliteAuktalytė, AuktalitasSelcaiСельцыGut Königstann-

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Kategorija:Pravdinsko rajono gyvenvietės
Kategorija:Vėluvos apskrities gyvenvietės