Tulpininkai

TulpininkaiVilius Pėteraitis, Lazdynų (4) parapijos gyvenvietės ir upės, Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-10-10. (, nuo 1938 m. Tulpeningen, po 1946 m. Zarečnojė, ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Lazdynų, prie Šešupės.

 Istorija 
dešinėje|miniatiūra|260px|Tulpininkų kaimo bendruomenė 1936 m.

Pirmąkart minimi 1625 m. (Tulpenigen). Po 1709–1710 m. maro kaimas išvengė didžiosios vokiškosios kolonizacijos: 1728–1845 m. mokesčių mokėtojų sąrašuose beveik visų minimų ūkininkų pavardės – lietuviškos: Klaudzaties, Bartschaties, Isokatis, Jurglaities, Siemokaties, Dodelaties, Ohnusaties, Brosaties, Wetschkaties, Schellinaties, Naujocks, Willimatis ir kitos.Tulpeningken, Ksp. Haselberg. Aus den Prästationstabellen (PT) des Domänenamtes Löbegallen und des Landkreises Pillkallen. Iš: Erwin Spehr, Die Domänenämter Uschpiaunen und Grumbkowkaiten. Dörfer, Güter und ihre Bewohner. 1723–1858. Hamburgas, 1995. ISBN 9783922953906. 1785 m. Tulpininkai buvo karališkųjų valstiečių kaimas su 19 ugniakurų (gyvenamųjų pastatų),Johann Friedrich Goldbeck, Volständige Topographie des Königreichs Preussen, Volständige Topographie vom Litthauischen Kammer=Departement, p. 171. Karaliaučius ir Leipcigas, 1785 (vok.). 1823 m. – kaimas su 69 gyventojais.Alexander A. Mützell, Leopold Krug, Neues topographisch-statistisch-geographisches Wörterbuch des preussischen Staats, T. 5 (T–Z), p. 46. Kümmel, Halle, 1823 (vok.) 1854 m. Tulpininkuose buvo vėjo malūnas, 17 gyvenamųjų pastatų ir 195 gyventojai.Eduard Messow, Topographisch-statistisches Handbuch des Preussischen Staats, T. 2 (L–Z), p. 368. Baensch, Magdeburgas, 1854 (vok.)

Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Juknaičių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Tulpininkuose buvo 47 gyvenamieji namai, 449 gyventojai, iš jų – 196 lietuviai (44 %, 16 katalikų).Gemeindelexikon für das Königreich Preußen, Heft I, Provinz Ostpreußen, p. 226, 227. Verlag des Königlichen Statistischen Landesamts, Berlin SW, 1907 (vok.). 1929 m. prie Tulpininkų prijungta Šionhofo girininkijos sodyba (Försterei Schönhof, nuo 1938 m. – Försterei Tulpeningen; 7 gyventojai 1905 m.Neu Lubönen, Meyers Gazetteer (vok.). Nuoroda tikrinta 2021-10-10.).

Kaime buvo mokykla (mokytojai minimi nuo 1769 m.), pašto ir telegrafo skyrius, plytų fabrikėlis,Tulpeningken, Meyers Gazetteer (vok.). Nuoroda tikrinta 2021-10-10. svečių namai, kolonijinių prekių krautuvėlė, veikė perkėla per Šešupę. Į šiaurę nuo kaimo plytėjo Trapėnų-Lubėnų giria, Šešupėn tekėjo Kumpupio upelis.

Po Antrojo pasaulinio karo pasikeitė gyventojų sudėtis: senieji gyventojai vokiečiai ir suvokietėję lietuviai artėjant frontui pasitraukė į Vokietijos gilumą, vietoj jų atkelta kolonistų iš Sovietų Sąjungos. Sovietmečiu prie Tulpininkų prijungti Vaitikaičiai. 1946–2008 m. buvo Nemanskojės, Chlebnikovo apylinkėse, nuo 2008 m. – Aleksejevkos kaimo gyvenvietėje.

 Gyventojai 

 Šaltiniai 

Kategorija:Pilkalnio apskrities gyvenvietės
Kategorija:Krasnoznamensko rajono gyvenvietės