Apsaugas

Apsaugas (; ) – mechaninė mašinos ar įrengimo dalis, suprojektuota ir esanti fizinė užtvara apsaugai sudaryti.

Apsaugais vadinami ir kitokie įtaisai, kurie apsaugo nuo žalingų poveikių. Pvz., apsaugas nuo viršsrovių.

 Mechaniniai apsaugai 
Pagal konstrukciją apsaugu galima būti korpusas, gaubtas, dangtis, skydas, grotelės, durys, aptvaras. Apsauga gali būti nejudami, visą laiką dengiantys pavojingąją zoną, ir darinėjami, kurie veikia kaip apsauga tik užimdami reikiamą padėtį. Uždarytas apsaugas dažnai turi blokavimo įtaisą, kuris neleidžia apsaugui savaime atsidaryti ar atidaryti jį per neatsargumą.

Apsaugų rūšys pagal konstrukciją:
 atitvarinis apsaugas () – apsaugas, kuris ne visiškai aptveria pavojingąją zoną, bet apriboja prieigą prie jos dėl savo matmenų ir atstumo iki pavojingosios zonos. Pvz., tvorelė per visą perimetrą arba tunelinis apsaugas.
 automatiškai užsidarantis apsaugas ()automãtiškai užsidãrantis ãpsaugas . In: LST EN 953:2000+A1:2009. Mašinų sauga. Apsaugai. Tvirtinamųjų ir judamųjų apsaugų projektavimo ir konstravimo bendrieji reikalavimai – pačios mašinos (pvz., staklių) elemento valdomas judamasis apsaugas, kuris atsidaro ir ruošiniui leidžia pralįsti per jam skirtą angą. Kai tik ruošinys palieka angą apsaugas automatiškai grįžta į uždarytą (saugos) padėtį veikiamas sunkio jėgos, spyruoklės ar kitokios išorinės jėgos.
 judamasis apsaugas () – apsaugas, kurį galima atidaryti be įrankių.
 nejudamasis apsaugas () – apsaugas, taip pritvirtintas (pvz., varžtais, veržlėmis, suvirinimu), kad jį galima atidaryti arba nuimti tik naudojant įrankius arba suardant tvirtinimo priemones.
ir kt.

Apsaugų rūšys pagal saugomą kūno dalį:
 alkūnės apsaugas, antalkūnis () – ant alkūnės nešiojamas įtaisas, skirtas alkūnei apsaugoti nuo sužeidimo dėl smūgio ir/ar nubrozdinimo. Naudojami, pvz., riedutininkų, riedlentininkų.
 delno apsaugas () – ant delno nešiojamas įtaisas, skirtas delnui apsaugoti nuo sužeidimo dėl smūgio ir/ar nubrozdinimo.
 kelio apsaugas, antkelis () – ant kelio nešiojamas įtaisas, skirtas keliui apsaugoti nuo sužeidimo dėl smūgio ir/ar nubrozdinimo. Juos naudoja, pvz., kareiviai, riedutininkai, riedlentininkai ir kiti sportininkai, darbininkai, kuriems tenka dirbti klūpant.
 riešo apsaugas () – ant riešo nešiojamas įtaisas, prailgintas į apatinę dilbio dalį ir plaštaką, skirtas sužeidimo dėl nubrozdinimo pavojui mažinti ir riešo sąnariui stabilizuoti.
ir kt.

 Nuorodos 

 LST EN 1070:2002. Mašinų sauga. Terminai
 LST EN 60601-1:2007. Elektrinė medicinos įranga.1 dalis. Bendrieji būtinosios saugos ir esminių eksploatacinių charakteristikų reikalavimai 


Kategorija:Sauga