Jean-Marie Gustave Le Clézio

Jean-Marie Gustave Le Clézio (dažnai vadinamas tik J. M. G. Le Clézio, g. 1940 m. balandžio 13 d.) – prancūzų rašytojas ir profesorius. Jis parašė daugiau nei 40 knygų, 1963 m. gavo Prix Renaudot už romaną „Tardymas“ (Le Procès-Verbal). 2008 m. jis apdovanotas Nobelio literatūros premija kaip „naujų išvykimų, poetinių nuotykių ir kūniškų ekstazių autorius, žmonijos, esančios už valdančios civilizacijos ribų ir po valdančia civilizacija, tyrinėtojas“.

 Biografija 

Le Clézio motina gimė Nicoje, o tėvas – Mauricijuje (kurį tuo metu valdė britai, bet jis buvo prancūzas). Abiejų tėvų protėviai buvo kilę iš Morbihano pietų Bretanėje. Jo protėvis iš tėvo pusės François Alexis Le Clézio pabėgo iš Prancūzijos 1798 m. ir su žmona įsikūrė Mauricijuje, kuris tuo metu buvo Prancūzijos kolonija, bet greitai atsidūrė britų rankose. Prancūzams buvo leista išlaikyti kalbą ir papročius. Nors pats Le Clézio niekada negyveno Mauricijuje ilgiau nei kelis mėnesius, jis save laikė prancūzu ir mauricijiečiu. Jis turi dvigubą pilietybę (Mauricijus tapo nepriklausomu 1968 m.) ir salą vadina savo „mažąja tėvyne“.

Pats Le Clézio gimė Nicoje per Antrąjį pasaulinį karą, kai jo tėvas tarnavo britų armijoje Nigerijoje. Jis buvo auginamas Roquebillière kaime šalia Nicos iki 1948 m., kai jis su motina ir broliu išvyko pas tėvą į Nigeriją. Jo 1991 m. romanas Onitsha yra pusiau autobiografinis. 2004 m. jis parašė esė apie santykius su tėvais ir vaikystę Nigerijoje.

Pastudijavęs Bristolio universitete Anglijoje 1958–1959 m., Le Clézio baigė Nicos literatūros institutą.MBA-unice.edu  1964 m. jis gavo magistro laipsnį Provanco universitete, diplominio darbo tema – Henri MichauxMarshall, Bill; Cristina Johnston. France and the Americas. ABC-CLIO, 2005. ISBN 1851094113. p.697 .

Po kelerių metų Bristolyje ir Londone jis išvyko į JAV dirbti mokytoju. 1967 m. Le Clézio tarnavo prancūzų daliniuose Tailande, bet buvo greitai išvytas iš šalies, nes protestavo prieš nepilnamečių prostituciją. Likusį tarnybos laiką jis praleido Meksikoje. 1970–1974 m. Le Clézio gyveno su Embera-Wounaan gentimi Panamoje. 1975 m. jis vedė marokietę Jémia ir turi tris dukteris (vieną iš pirmos santuokos). Nuo XX a. dešimto dešimtmečio jie gyvena Albukerkėje, Nicoje ar Mauricijuje .

1983 m. Perpinjano universitete Le Clézio apsigynė daktaro laipsnį iš Meksikos kolonijinės istorijos, būtent taraskanų, gyvenančių Mičoakano provincijoje, užkariavimo. Jo darbas buvo leistas prancūzų žurnale ir išverstas į ispanų kalbą 1985 m.Le Clézio, La Conquista divina de Michoacán. Fondo de Cultura Económica

Jis mokė daugelyje universitetų. Kadangi dažnai lankėsi Pietų Korėjoje, 2007 m. dėstė prancūzų kalbą Ewha moterų universitete Seule.

2013 m. jis tapo garbės profesoriumi Nankino universitete Kinijoje., Tikrinta 2020-05-10.

 Romanai 
 Le Procès-Verbal (Tardymas)
 Le Jour où Beaumont fit connaissance avec sa douleur
 Le Livre des fuites (Skrydžių knyga: Nuotykio istorija)
 Le déluge (Potvynis)
 Terra amata
 La Guerre (Karas)
 Voyages de l’autre côté
 Désert (Dykuma)
 Le Chercheur d’or
 Étoile errante (Klajojanti žvaigždė)
 Onitsha
 La Quarantaine
 Poisson d’or
 Hasard suivi de Angoli Mala
 Fantômes dans la rue
 Révolutions
 Ourania
 Ritournelle de la faim

 Šaltiniai 

Kategorija:Prancūzijos rašytojai
Kategorija:Nobelio literatūros premijos laureatai