Adatos (uolos)

Adatos () – trys kreidinės uolos, iškilusios apie 30 metrų virš jūros lygio prie vakarinės Vaito salos pakrantės, Jungtinėje Karalystėje, tarp Alumo ir Skračelio įlankų. Uolos yra Lamanšo sąsiauryje.

Pavadinimas kilęs iš ketvirtosios, adatos formos uolos, vadintos „Loto žmona“, kuri sugriuvo per audrą 1764 m. Nors likusios uolos į adatas nepanašios, pavadinimas prigijo ir išliko.

Vakarinėje uolų dalyje nuo 1859 m. veikia Adatų švyturys, nuo 1994 m. – automatizuotas. Aplinkinis jūros plotas įtrauktas į Adatų jūrinę saugomą gamtos zoną, o pati teritorija – į Hedon Voreno ir Vest Hai Dauno specialios mokslinės svarbos vietovę.

2005 m. Adatos pristatytos BBC laidoje Septyni gamtos stebuklai kaip vienas iš Pietų Anglijos gamtos objektų.

2022 m. per audrą „Eunice“ čia užfiksuotas stipriausias vėjo gūsis Anglijoje – 196 km/h.

Adatų vardu buvo pavadintas Londono, Braitono ir Pietų pakrantės geležinkelio H2 klasės garvežys Nr. 423 – The Needles.

 Turizmas 
Adatos yra į pietvakarius nuo Alumo įlankos ir laikomos vienu žymiausių turistinių objektų Vaito saloje. Iš įlankos organizuojami apžvalginiai laivų reisai, leidžiantys iš arti pamatyti uolas ir švyturį. Šis gamtos objektas tapo neoficialiu salos simboliu – dažnai fotografuojamas ir vaizduojamas vietiniuose suvenyruose.

Netoliese lankytojai gali apžiūrėti dvi istorines artilerijos baterijas, buvusią raketų bandymų stotį ir pakrančių apsaugos namelius, priklausančius „National Trust“ fondui. Taip pat veikia pakrantės gelbėtojų punktas, įsikūręs netoli Naujosios baterijos, Hai Dauno vietovėje.

Ant skardžio virš Alumo įlankos įrengta pažintinė zona The Needles Landmark Attraction – nedidelis pramogų parkas, iš kurio keltuvu galima nusileisti į paplūdimį.

 Karinis panaudojimas 
Adatų teritorijoje nuo XIX a. 7–ojo dešimtmečio iki 1954 m. veikė ilgalaikė pakrantės baterija, vėliau uždaryta.

Netoliese, Hai Dauno iškyšulyje, veikė britų raketų bandymų aikštelė, kurioje 1956–1971 m. buvo bandomi „Black Knight“ ir „Black Arrow“ raketų varikliai. Šiuo metu ši teritorija priklauso „National Trust“ fondui ir yra atvira lankytojams – išlikę betoniniai įtvirtinimai, o laikini ar lengvos konstrukcijos pastatai buvo nugriauti.

1982 m. princas Čarlzas oficialiai atidarė atkurtąją Senąją bateriją. Raketų bandymams naudotos požeminės patalpos šiuo metu pritaikomos lankymui. Pirmasis restauracijos etapas baigtas 2004 m.

 Prieinamumas 
Adatų baterijos pasiekiamos automobiliu, pėsčiomis, dviračiu ar autobusu. Nuo automobilių stovėjimo aikštelės iki objektų reikia eiti pėsčiomis. Esant stipriam vėjui (virš 8 balų pagal Boforto skalę), teritorija uždaroma dėl saugumo.

Pavasarį ir vasarą maršrutu „The Needles Breezer“ kursuoja atviri turistiniai autobusai, važiuojantys skardžio pakraščiu specialiu keliu. Kitiems automobiliams šis kelias neprieinamas, išskyrus „National Trust“ darbuotojus bei transportą, vežantį neįgalius lankytojus.

Vaito salos pakrantės takas vakarinį tašką pasiekia ties pakrančių apsaugos nameliais.

 Geologija 
Smaila Adatų forma susidarė dėl išskirtinės vietovės geologinės sandaros. Per Alpinės kalnodaros laikotarpį kreidos klodai buvo taip stipriai deformuoti, kad dabar yra beveik vertikalioje padėtyje. Ši uoliena driekiasi per visą Vaito salą – nuo Kalver Dauno skardžio rytuose iki Adatų vakaruose, o po jūra tęsiasi link Perbeko pusiasalio, kur formuoja Bolardo uolas, Lalvorto užutėkį ir Dardl Dorą. Ties Senojo Hario uolomis šie sluoksniai jūroje aiškiai matomi pereinantys iš horizontalios į beveik vertikalią padėtį.

Sugriuvusios uolos „Loto žmona“ forma tebėra diskusijų objektas. Olandų dailininkas Lambertas Domeris 1646 m. sukūrė piešinį, kuriame vaizduojamos masyvesnės uolos nei Isako Teiloro 1759 m. žemėlapyje. Piešinys buvo išspausdintas „Atlas Blaeu–Van der Hem“ rinkinyje, saugomame Austrijos nacionalinėje bibliotekoje. Nėra aišku, ar L. Domerio darbas tiksliai atspindi tikrovę, ar yra meninė interpretacija. Be to, jame vaizduojami tik trys uolų stulpai, nors iki griūties jų turėjo būti keturi.

Į vakarus nuo Adatų yra Šinglio sekluma – apie 5 km ilgio judanti povandeninė žvirgždo juosta. Dėl pavojingų sąlygų čia sudužo daug laivų, tarp jų – „HMS Assurance“ (XVIII a.), „HMS Pomone“ (XIX a.) ir „SS Varvassi“ (1947 m.).

 Šaltiniai 

Kategorija:Anglijos geografija
Kategorija:Jungtinės Karalystės uolos