Marcel Reich-Ranicki

Marselis Reich-Ranickis (; 1920 m. birželio 2 d. Vloclaveke, Lenkija – 2013 m. rugsėjo 18 d. Frankfurte prie Maino) – vokiečių publicistas ir įtakingiausiasFocus (2008.05.05.): M. Reich-Ranickiui įteikiamas Henrio Nanen apdovanojimas  vokiškos literatūros kritikas.

 Biografija 

 Vloclaveke (1920–29) 

Reich-Ranickis, asimiliavusių Lenkijos žydų trečias vaikas, 1927 m. pradėjo lankyti vokiškąSüddeutsche Zeitung (2010.06.02.): M. Reich-Ranickiui 90 metų mokyklą. Ypatingai gerai skaitantis buvo iš karto priimtas į antrą klasę.Vera Schwers. Kindheit im Nationalsozialismus aus biografischer Sicht (liet. Vaikystė nacionalsocializmo metu biografiniu požiūriu). LIT leidykla. Miunsteris 2002, 50 psl. ISBN 3-8258-5 144-3 Tėvui, mažo statybinių medžiagų fabriko savininkui, subankrutavus, šeima 1929 m. persikėlė į Berlyną pas turtingą dėdę.

 Berlyne (1929–38) 

Nuo 1930 m. Marselis lankė Vernerio fon Zymenso ir Fichtės gimnazijas.
A. Hitleriui atėjus į valdžią (1933), vis labiau antisemitine tampančioje aplinkoje berniukui buvo uždrausta dalyvauti papildomuose mokyklos renginiuose. Nuo bendraamžių izoliuotas Tomo Mano garbintojasVokietijos kultūros ministro B. Naumano kalba garbės daktaro laipsnio įteikimo proga Berlyno Humboldtų universite (2007.02.16.) gausiaiDie Zeit (2010.05.27.): „Nesu laimingas. Niekada nebuvau“, pokalbis su M. Reich-Ranickiu gimimo dienos proga skaitydavo (V. Šekspyro, G. E. Lesingo, F. Šilerio, H. fon Kleisto dramas, L. Tolstojaus, F. Dostojevskio, O. de Balzako, Stendalio, L. Foichtvangerio, J. Vasermano, H. Hesės romanus bei A. Šniclerio noveles ir kitokius kūrinius),Berliner Morgenpost (2009.04.05.): Marselis Reich-Ranickis visada buvo pašalietisDer Spiegel (2010.05.22.): „Aš norėjau prasimušti“, pokalbis su literatūros kritiku lankydavo teatrus, klasikinės muzikos koncertus ir operą.

germanistiką studijuoti besiekiančio abituriento dėl žydų kilmės Frydricho Vilhelmo universitetas (dabar: Berlyno Humboldtų universitetas) nepriėmė (1938 m.).

Dar tų pačių metų spalio 28 d. įvyko deportacija į Lenkiją.

 Varšuvoje (1938–44) 

Ištremtasis apsistojo jau atvykusio brolio bute ir susipažino su savo būsima žmona Teofila Langnas (1920–2011).

Varšuvos gete (nuo 1940 m. lapkričio) Reich-Ranickis buvo vertėjas, rašė koncertų recenzijas ir dirbo istoriko Emanuelio Ringelblumo įsteigtame slaptame archyve. Dėl kalbinių sugebėjimų reikalingas geto likvidavimo pradžios dieną (1942 m. liepos 22. d.)M. Reich-Ranickio biografija susituokė su Teofila, tam kad ir jos išlikimo galimybes padidinti.

Apie du mėnesius prieš geto sukilimą, papirkus sargybą bei lenkų policiją porai pavyko pabėgti (1943 m. vasario 3. d.)M. Reich-Ranickio biografija ir pasislėpti priemiestyje pas bedarbį lenkų rinkėją Boleką Gaviną (iki 1944 rugsėjo).
Materialiai ir psichologiškai ekstremalioje situacijoje alkstantys turėdavo reguliariai iš naujo įsitikinti globėjo užuojautos. Todėl šeimos vaikams atlikdavo namų darbus ir padėdavo gaminti cigaretes juodajai rinkai. Reich-Ranickis linksmindavo atpasakojant svarbius vokiečių bei Europos literatūros veikalus.

 Pokario metu (1944–58) 

Dėkingas išlaisvintojams (1944 m. rugsėjį) Reich-Ranickis įstojo į Lenkijos darbininkų partiją (PPR) ir pradėjo dirbti slaptai komunistinei Lenkijos policijai UB (Urzad Bezpieczenstwa); iš pradžių cenzūros organizatorium, vėliau Lenkijos užsienio žvalgybos (MBP) vadovu Jungtinėje Karalystėje. Konsulinio pareigūno pavaduotojas pasiuntinybėje Londone (nuo 1948 m.) pakeitė pavardę (Ranicki vietoj Reich). Gimė sūnus Andrzej Aleksander (1948 m. gruodį).

Susikūrus Lenkijos jungtinei darbininkų partijai (PZPR), 1948), stalinistinės, antisionistinės kampanijos metu karjera slaptoje tarnyboje baigėsi. Žvalgas turėjo grįžti atgal į Varšuvą (1949), kur buvo atleistas iš visų pareigų (1950). Dėl „ideologinio susvetimėjimo“Radio Bremen(2010.05.26.): M. Reich-Ranickio biografija . iš partijos išmestasis buvo įkalintas dvi savaites.Der Spiegel(1994.06.20.): „Tai buvo nereikšmingos ataskaitos“, Reich-Ranickis apie savo praeitį žvalgyboje

Iš kalėjimo išleistas pradėjo domėtis savo vaikystės aistra – grožine literatūra. Tačiau vokiškų knygų leidyklos lektorius bei laisvas rašytojas (nuo 1951), valstybinio radijo darbuotojas (1955) ir žurnalistas turėdavo kovoti prieš nesuprantamus publikacijos uždraudimus.Autobiografijos Mein Leben santrauka, 3 psl.

Reich-Ranickis nusprendė pabėgti su šeima į Vakarų Vokietiją.

 Vokietijoje (nuo 1958) 

Stažuotės metu (1958 m. liepą) Reich-Ranickis liko Frankfurte prie Maino. Heinrichas Bėlis, su kuriuo buvo susipažinęs Varšuvoje 1956 m.,M. Reich-Ranickio biografija suteikė financinę paramą.Nürnberger Nachrichten (2009.04.09.) Reich-Ranicki. Pabėgęs iš tamsaus tunelio Atvykėlis pradėjo dirbti knygų kritiku „Frankfurter Allgemeine Zeitung“ (FAZ) laikraštyje (1958 m. rugpjūtį) ir naudoti dvigubą pavardę Reich-Ranicki.
Literatūrinės Grupės 47 nariui (1958-67)Suhrkamp ir Insel leidyklos: Reich-Ranickio biografija rašytojai Zigfridas Lencas ir Volfgangas Kiopenas padėjo profesiškai įsitvirtinti leisdami recenzuoti savo knygas.

Hamburge (nuo 1959), savaitraščiui „Die Zeit“ bedirbantis (1960–73) turėdavo rašyti namie ir nebūdavo kviečiamas į redakcijos konferencijas. Draugo, „FAZ“ redaktoriaus Joachimo Festo dėka pats tapo laikraščio literatūros skyriaus vedėju (1973–88); šiose pareigose 1974 m. įsteigė vokiečių lyrikos projektą „Frankfurter Anthologie“, kuriame germanistai, žurnalistai ir poetai iki šiol interpretuoja išspausdintus eilėraščius; su kitais 1977 m. inicijavo Ingeborgos Bachman konkursą – vieną iš svarbiausių vokiškos literatūros renginių (žiuri pirmininkas nuo 1977 iki 1986 m.).Frankfurter Allgemeine Zeitung: Reich-Ranickio biografija

Reich-Ranickio kritikinio darbo intencija – padaryti literatūrą „suvokiama plačiai publikai“.Die Zeit (2010.06.06.): M. Reich-Ranickis apdovanojamas Ludviko Biornės medaliu „Kovingi“,Der Spiegel (2010.05.22.): „Aš norėjau prasimušti“, pokalbis su literatūros kritiku dėl „nepakartojamo būdo kalbėti, gestikuliuoti ir grimasuoti“Deutschlandradio (2006.10.25.): Gestikuliuojanti, atspausdinta literatūros kritika, Marcelis Reich-Ranickis: „Iš asmeninės perspektyvos. Pokalbiai nuo 1999 iki 2006“ „aukštos pramoginės vertės“Apie Reich-Ranickio laidą Das Literarische Quartett pasirodymai savo televizinėse laidose (Das Literarische Quartett, 1988–2001; Reich-Ranicki Solo, 2002) padarė kritiką „įžymesniu už daugelį rašytojų, kurių knygas jis aptaria“.Hessischer Rundfunk (2010.09.09): Literatūros kritikos pop žvaigždei 90 metų

Autobiografija „Mein Leben“ (1999) parduota Vokietijoje 1,2 milijonų kartų, išversta į 17 kalbų.Autobiografijos Mein Leben sąntrauka, 5 psl.

Vokiškos literatūros kanonas (Der Kanon. Die deutsche Literatur, 2002–2006) yra paskutinis „literatūros popiežiaus“Der Spiegel (2008.10.12): Reich-Ranicki – literatūros popiežius, nuotraukos darbas.

Nuo 2010 m. liepos Marburgo universitetas archyvuoja visus Reich-Ranickio publikuotus laikraščių straipsnius bei įgijo asmeninės bibliotekos paveldėjimo teises.

 Šeima 

Tėvai Davidas ir Helene Reich buvo nužudyti Treblinkos naikinimo stovyklos dujų kamerose (1942). Brolis, dantų gydytojas Aleksandras Herbertas Reich – nušautas karo belaisvių ir priverstinio darbo stovykloje Poniatovoje prie Lublino (1943).

Seseriai Gerdai pavyko 1939 m. pabėgti į Londoną, kur 2006 m. mirė sulaukus 99 metų.
Sūnus Andrew (g. 1948) yra Edinburgo universiteto matematikos profesorius. Dailininkas Frankas Auerbachas – Reich-Ranickio pusbrolis.

 Pedagoginis darbas 

 Sent Luiso Vašingtono universitete, Misūrije, JAV (1968)
 Middleburio koledže, Vermonte, JAV (1969)
 Stokholmo ir Upsalos universitetuose (1971–1975)
 Tiubingeno universitete (nuo 1974)
 Diuseldorfo Henriko Heines (1990) ir Karlsrūjės (1991) universitetuose
 Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, Kinijoje, Kanadoje, Izraelyje
 ir kitose Europos šalyse

 Apdovanojimai ir garbės 
 Literatūros premijos 

 Rikardos Huch premija (1981)
 Tomo Mano premija (1987)
 Liudviko Biornės premija (1995)
 Friedricho Hiolderlyno premija (2000)
 Frankfurto Getės premija (2002)
 ir kitos

 Garbės daktaras 

 Upsalos universitete (1972)
 Diuseldorfo Henriko Heinės universitete (1997)
 Untrechto universitete (2001)
 Miuncheno universitete (2002)
 Berlyno laisvajame universitete, Tel Avivo universitete (2006)
 Berlyno Humboldtų universitete (2007) Ordinai 

 Lenkijos LR Sidabrinis kryžius „Už nuopelnus“ (1972)
 Vokietijos Federacinės Respublikos Didysis nuopelnų kryžius su žvaigžde (2003)
 Nyderlandų Karalystės Oraniečių-Nasau dinastijos Karininko ordinas (2010)

 Televizija 

 Bembio premija (1989)
 Auksinė kamera (2000)
 Vokietijos televizijos premija (už gyvenimo pasiekimus, bet atsisakė, 2008)
 ir kitos

 Bibliografija 
 Parašė 
 Literarisches Leben in Deutschland. Kommentare und Pamphlete. München, Piper Verlag 1963
 Deutsche Literatur in West und Ost. Piper, München 1963
 Wer schreibt provoziert. Pamphlete und Kommentare, dtv, München 1966
 Literatur der kleinen Schritte. Deutsche Schriftsteller heute. Piper, München 1967
 Die Ungeliebten. Sieben Emigranten. Günther Neske, Pfullingen 1968
 In Sachen Böll. Ansichten und Einsichten, Kiepenheuer & Witsch, Köln 1968
 Lauter Verrisse. Piper München 1970
 Lauter Lobreden. DVA 1985 ISBN 978-3-421-06282-6
 Über Ruhestörer. Juden in der deutschen Literatur. Piper, München 1973
 Nachprüfung. Aufsätze über deutsche Schriftsteller von gestern. Piper, München 1977
 Entgegnung. Zur deutschen Literatur der siebziger Jahre. DVA, München 1981
 Thomas Mann und die Seinen. DVA, München 1987. ISBN 3421058644
 Der doppelte Boden. Ein Gespräch mit Peter von Matt. Ammann, Zürich 1992
 Die Anwälte der Literatur. DVA, München 1994. ISBN 3423121858
 Ungeheuer oben. Über Bertolt Brecht. Aufbau-Verlag, Berlin 1996. ISBN 393201748X
 Der Fall Heine. DVA, München 1997. ISBN 3421051097
 Mein Leben. DVA, München 1999. ISBN 3423130563
 Sieben Wegbereiter. Schriftsteller des 20. Jahrhunderts. DVA, München 2002. ISBN 3421055149
 Goethe noch einmal. Reden und Anmerkungen. DVA, München 2002. ISBN 3421056900
 Meine Bilder. Porträts und Aufsätze. DVA, München 2003. ISBN 3421056196
 Lauter schwierige Patienten. Gespräche mit Peter Voß über Schriftsteller des 20. Jahrhunderts. List Verlag, München 2003. ISBN 3548603831
 Unser Grass. DVA, München 2003. ISBN 3421057966
 Vom Tag gefordert. Reden in deutschen Angelegenheiten. dtv, München 2001. ISBN 3423131454
 Wir sitzen alle im gleichen Zug, Insel Verlag, Frankfurt am Main, 2003, ISBN 3-458-19239-5
 ir kitos Išleido 
 Auch dort erzählt Deutschland. Prosa von „Drüben“, Paul List Verlag, München 1960
 16 polnische Erzähler, Rowohlt, Reinbek bei Hamburg 1962
 Erfundene Wahrheit. Deutsche Geschichten seit 1945, Piper, München 1965
 Gesichtete Zeit. Deutsche Geschichten 1918–1933, Piper, München 1969
 Verteidigung der Zukunft. Deutsche Geschichten seit 1960, Piper, München 1972
 Frankfurter Anthologie. Insel Verlag, Frankfurt 1978–2010 (33 tomai)
 1000 Deutsche Gedichte und ihre Interpretationen. Insel, Frankfurt a. M. 1995. (10 tomų)
 1400 Deutsche Gedichte und ihre Interpretationen. Chronologisch von Walther von der Vogelweide bis Durs Grünbein. Insel, Frankfurt 2002. (12 tomų);
 Romane von gestern – heute gelesen. Fischer Taschenbuch Verlag, Frankfurt am Main 1996. (trys tomai; 1900–1918; 1918–1933; 1933–1945)
 Meine Geschichten. Von Johann Wolfgang von Goethe bis heute. Insel, Frankfurt a. M. 2003, ISBN 3-458-17166-5
 Der Kanon. Die deutsche Literatur. Romane. 20 Bände und ein Begleitband. Insel, Frankfurt 2002 Schuber, ISBN 3-458-06678-0
 Der Kanon. Die deutsche Literatur. Erzählungen. 10 Bände und ein Begleitband. Insel, Frankfurt 2003 Schuber, ISBN 3-458-06760-4
 Der Kanon. Die deutsche Literatur. Dramen. 8 Bände und ein Begleitband. Insel, Frankfurt 2004 Schuber, ISBN 3-458-06780-9
 Der Kanon. Die deutsche Literatur. Gedichte. 7 Bände und ein Begleitband. Insel, Frankfurt 2005 Schuber, ISBN 3-458-06785-X
 Der Kanon. Die deutsche Literatur. Essays. 5 Bände und ein Begleitband. Insel, Frankfurt 2006 Schuber, ISBN 3-458-06830-9

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 M. Reich-Ranickis ginčijasi dėl erotikos svarbumo literatūroje (ištrauka iš Literarisches Quartett, 2000.06.30.)
 M. Reich-Ranickis kalba su moderatorium M. Friedmanu (Vorsicht! Friedman, 2001 m.)

Kategorija:Laidų vedėjai
Kategorija:Vokietijos kritikai
Kategorija:Vokietijos žurnalistai