Luka (Italija)

Luka () – miestas Italijoje, Toskanos regione, ant Serchijo upės kranto, netoli Ligūrijos jūros. Tai Lukos provincijos sostinė. Tarp kitų dalykų miestas garsus gerai išlikusiomis Renesanso laikų sienomis. Praeina piligrimų kelias Via Francigena.

 Istorija 

Luką įkūrė etruskai (nėra anksčiau buvusios ligūrų gyvenvietės pėdasakų), 180 m. pr. m. e. ji tapo Romos kolonija. Istorinis centras išlaikė romėnišką gatvių išplanavimą, o Piazza San Michele antikoje buvo forumas. Piazza dell’Anfiteatro aikštėje matyti amfiteatro liekanos. 56 m. pr. m. e. čia įvyko susirinkimas, kuris įtvirtino Pirmojo triumvirato viršenybę.

Fredianas, airių vienuolis, buvo Lukos vyskupu V a. Miestą nusiaubė Odoakras, pirmasis germaniškas Italijos karalius. Luka buvo svarbus miestas ir tvirtovė VI a., kai Narsas jį kelis mėnesius apgulė 553 m. Valdant lombardams čia buvo įsikūręs kunigaikštis, kuris kalė savo monetas. Lukos Šventasis veidas (Volto Santo), kurį, teigiama, iškalė Nikodemas, atvyko į Luką 742 m. Miestas praturtėjo prekiaudamas šilku XI a. ir jo šilkas konkuravo su Bizantijos. X–XI a. Luka buvo Toskanos margravato, kuris teoriškai buvo Šventosios Romos imperatoriaus vasalas, sostinė.

Po Matildos Toskanietės mirties 1160 m. atsirado konstitucija ir miestas tapo nepriklausomu. Beveik 500 metų Luka buvo nepriklausoma respublika. Pietų ligūrijoje ir šiaurės Toskanoje Malaspinos šeima turėjo daug valdų. Dantės Dieviškojoje Komedijoje yra daug užuominų į to meto Lukos feodalines šeimas. Ištremtas Dantė daug laiko praleido Lukoje.

1273 m. ir vėl 1277 m. Luką valdė gvelfų capitano del popolo (liaudies kapitonas) Luchetto Gattilusio. 1314 m. dėl vidinių rietenų Uguccione della Faggiuola iš Pizos tapo Lukos valdovu. Po dvejų metų lukiečiai jį išvijo, o miestą atidavė kitam condottiere Castruccio Castracani, kuriam valdant Luka tapo galingiausia valstybe Centrinėje Italijoje. Luka varžėsi su Florencija iki Castracani mirties 1328 m. Altopasčijo mūšyje 1325 m. rugsėjo 22-23 d. Castracani nugaslėjo Florencijos gvelfus. Už tai Liudvikas IV Bavaras jam pasiūlė Lukos kunigaikščio postą. Castracani kapas yra San Francesco bažnyčioje. Makiavelis parašė jo biografiją. 1408 m. Lukoje įvyko susirinkimas turėjęs užbaigti schizmą tarp popiežių. Kai Liudvikas Bavaras užėmė miestą, pardavė turtingam genujiečiui Gherardino Spinola, o po to jis ateteko Jonui, Bohemijos karaliui. Užstatyta Rosiams iš Parmos, Luka jų buvo atiduota Martino della Scala iš Veronos, parduota Florencijai, atiduota Pizai, o po to iš dalies išlaisvinta Karolio IV ir atiduota valdyti jo vikarui. Luka sugebėjo iš pradžių kaip demokratija, o po 1628 m. kaip oligarchija išsaugoti savo nepriklausomybę kartu su Genuja ir Venecija iki pat Prancūzijos revoliucijos 1789 m.

1805 m. Napoleonas užėmė Luką ir atidavė seseriai Elizai Bonaparte valdyti kaip "Etruskijos karalienei". Po 1815 m. Luką valdė burbonai kaip atskirą Lukos hercogystę, o 1847 m. miestas tapo Toskanos kunigaikštystės dalimi, o vėliau atiteko Italijos karalystei.

 Miestų partnerystė 

  Abingdonas, Didžioji Britanija
  Colmar, Prancūzija
  Gogolin, Lenkija
  Schongau, Vokietija
  Sint-Niklaas, Belgija
  Buenos Aires, Argentina
  Luka Sikula, Italija
  Panteros kontrada Sienoje

 Įžymūs vietiniai ir gyventojai 
 Šv. Anzelmas Lukietis, (1036–1086 m.), Lukos vyskupas
 Giovanni Arnolfini, pirklys ir meno rėmėjas
 Pompeo Batoni, dailininkas
 Luigi Boccherini, muzikantas ir kompozitorius
 Elisa Bonaparte, Lukos valdovė
 Zita Bourbon-Parma, paskutinė Austrijos imperatorienė
 Castruccio Castracani, Lukos valdovas (1316–1328 m.)
 Alfredo Catalani, kompozitorius
 Gusmano Cesaretti, fotografas ir menininkas
 Mario Cipollini, atletas
 Matteo Civitali, skulptorius
 Ivan Della Mea, dainininkas ir dainų kūrėjas
 Amerigo Fabbri, Pierson koledžo dekanas, Jeilio universitetas
 Šv. Fredianas
 Šv. Gemma Galgani, mistikė ir šventoji
 Francesco Geminiani, muzikantas ir kompozitorius
 Gioseffo Guami, kompozitorius
 Popiežius Liucijus III
 Vincenzo Lunardi, vienas pirmųjų aeronautų.The Quarterly review, Volume 139 Google Books
 Felice Matteucci, inžinierius
 Paolo Monti, garsus virėjas
 Leo Nomellini, atletas
 Paris Onassis-Ponte filantropė
 Marcello Pera, politikas ir filosofas
 Giacomo Puccini, kompozitorius
 Eros Riccio, šachmatininkas
 Marco Rossi, atletas
 Renato Salvatori, aktorius
 Antonio Vallisneri, mokslininkas ir gydytojas
 Rolando Ugolini, atletas
 Giuseppe Ungaretti, poetas
 Šventoji Zita

 Išnašos 

 Nuorodos 
 Miesto tinklapis

Kategorija:Toskanos miestai