Erlėnų senosios kapinės

Erlėnų senosios kapinės, vadinamos Maro kapais, Burbos kapais, Senkapiais (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas - , senas vertybės kodas - L572) – neveikiančios kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Erlėnuose (Imbarės seniūnija), 0,87 km į rytus nuo kelio  (Salanto g.), dešiniajame Pagilbrasčio krante.

 Kapinės 

Įrengtos pakrantės aukštumoje. Stačiakampio plano, pailgos šiaurės vakarų - pietryčių kryptimi, 44 m ilgio ir 35 m pločio, apjuostos žemių pylimo ir griovio, kurio žymės geriausiai matosi pietryčių ir pietvakarių pakraštyje, nuo upelio pusės.

Paviršius lygus, žemėja į pietus, link upelio slėnio. Laidojimo žymių nėra. Ties viduriu stovi koplytėlė, o šiaurės vakariniame pakraštyje auga pora senų lapuočių medžių.
Teritorijos plotas – 0,15 ha.

 Koplytėlė 
Medinė, stačiakampė stačiasienė, su trišlaičiu apskardintu stogeliu, priekiu atsukta į pietvakarius. Priekyje įrengtos vienvėrės įstiklintos durelės. Frontonas trikampis, aklinas, paremtas ant 2 kolonėlių. Aukštis – 1,84 m, plotis - 0,9 m.

 Istorija 
Įrengtos XV a., vadinamos Maro kapais, Senkapiais, Kapeliais, Burbos kapais (). Jose iki XVIII a. pab. – XIX a. pr. laidoti Erlėnų gyventojai. Kapines uždarius, iki Pirmojo pasaulinio karo jose kartais laidojo savižudžius, iš Salanto ištrauktus neatpažintus skenduolius, nekrikštytais mirusius kūdikius ir pan.Julius Kanarskas. Erlėnų kaimo kapinės (Imbarės apyl., Kretingos raj.), 1993 m. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4, b. 183

Nuo seno kapinėse stovėjo keli ąžuoliniai kryžiai, kurių paskutinis nuvirto 2006 m. Apie 1894 m. pastatyta koplytėlė, kurioje buvo dvipusis, aliejinės tapybos Šv. Barboros ir Švč. Marijos Sopulingosios paveikslas. 2006 m. koplytėlę atnaujino Adelė Žeimienė ir Adolbertas Beniušis.Aldona Beržanskienė. Erlėnų ir aplinkinių kaimų etnokultūros lobynas. – Erlėnai, 2006. – L. 24, 25, 44, 45

1935 m. įtrauktos į Lietuvos kultūros paminklų apskaitą,Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. – F. 1, b. 20. – L. 224 1997 m. paskelbtos nekilnojamąja kultūros vertybe (kodas L572),Valstybės žinios – 1998 m. vasario 7 d. – Nr. 14. – P. 61 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.Valstybės žinios – 2005 m. gegužės 7 d. – Nr. 58-2034

Memorialinį ir dailės vertingųjų savybių pobūdį turintis kultūros paveldo objektas.

 Tyrimai 
1935 m. žvalgė Šaučikių pradžios mokyklos mokytoja Agripina Barkauskienė, 1986, 2000, 2010 ir 2015 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė ir Jadvyga Verksnienė), 2006 m. – Aldona Beržanskienė (Kretingos rajono savivaldybės bibliotekos Erlėnų filialas), 2015 m. – Loreta Jatulionytė-Brezgienė (KPC).

 Literatūra 
 Julius Kanarskas. Seniausiems Salantų krašto kaimams Erlėnams, Laiviams, Nasrėnams ir Reketei 500 metų. – Kretinga: Kretingos muziejus, 2011. – P. 4–5

Šaltiniai

Nuorodos
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga 

 Erlėnų ir aplinkinių kaimų etnokultūros lobynas

Kategorija:Kretingos rajono paveldas
Kategorija:Kretingos rajono kapinės
Kategorija:Salantų regioninio parko paveldas
Kategorija:Maro kapai