Ivanas Aivazovskis

Ivanas Aivazovskis arba Ovanesas Gaivazianas (, ; 1817 m. liepos 17 d. Feodosija, Krymas, Rusijos imperija – 1900 m. gegužės 5 d. Feodosija, Krymas, Rusijos imperija) – pasaulinio garso armėnų kilmėsDavid Marshall Lang, Armenia: cradle of civilization, Allen and Unwin, 1970 m., 245 psl. rusųAivazovsky, Ivan — The Oxford Dictionary of Art, 2004 m.Ivanas Aivazovskis  dailininkas – marinistas, kolekcionierius, mecenatas.

 Kilmė 
Ivano Aivazovskio tėvo Konstantino (Georgo) Gaivazovskio (1771–1841 m.) jaunystė prabėgo netoli Lvovo. Vėliau susikivirčijęs su broliais dėl turto jis paliko gimtąsias vietas ir uždarbiavo Moldavijoje, Valachijoje, mokėjo gimtąją armėnų bei rusų, ukrainiečių, lenkų, žydų, čigonų, vengrų, turkų kalbas. Feodosijoje jis apsigyveno viengungis, beveik neturėdamas pragyvenimo lėšų. Padėtis pasitaisė, kai Rusijos vyriausybė Feodosijai suteikė porto franko teises. Miestas augo ir turtėjo, Konstantinas vertėsi prekyba ir įsigijo nedidelį namą miesto pakraštyje, ant jūros kranto.Grigorovič Nadežda, Vagneris Levas Aivazovskis, Vilnius „Vyturys“ 1989 m. ISBN 5-7900-0250-1. Netrukus vedė armėnę Ripsimę (1784–1860 m.) ir 1812 m. jiems gimė sūnus Gabrielas (Garikas), o 1817 m. liepos 17 d. ir Ovanesas (Ivanas), kurį motina vadino Oniku. Feodosijos armėnų kunigas bažnyčios knygoje padarė įrašą, kad Konstantinui (Georgui) ir jo žmonai Repsimei gimė „Georgo Aivaziano sūnus Ovanesas“. Gyvendamas Feodosijoje tėvas mėgo savo tikrąją armėnišką pavardę rašyti sulenkintai – Gaivazovskis.

Pats I. Aivazovskis apie savo kilmę yra pasakęs: „Aš gimiau Feodosijoje 1817 m., bet tikroji mano tėvo ir artimųjų gimtinė buvo toli nuo čia, ne Rusijoje. Kas galėjo pagalvoti, kad karas – viską naikinantis rimbas, lėmė tai, kad aš likau gyvas ir kad aš pamačiau šviesą ir gimiau būtent ant mylimosios Juodosios jūros kranto. O buvo taip. 1770 m. rusų armija, vadovaujama Rumiancevo () apsupo Benderus. Pilis buvo užimta ir rusų kariai pasklido po miestą, žudydami viską, kas pakliuvo po ranka. Tarp aukų buvo ir Benderų miesto pašos sekretorius, kuris, mirtinai sužeistas, laikė naujagimį. Jau rusų kareivis ketino durklu nužudyti mažąjį turką, bet vienas armėnas jį sulaikė, sakydamas: „Sustok! Tai mano sūnus! Jis krikščionis!“. Tas berniukas buvo mano tėvas.Prisiminimai apie Aivazovskį  “

 Biografija 
 Jaunystė ir mokslo metai 
Nuo vaikystės atsiskleidė Ivano Aivazovskio meniniai ir muzikiniai gebėjimai; jis savarankiškai išmoko groti smuikuВ. Н. Пилипенко, Иван Константинович Айвазовский, Художник РСФСР (Leningradas), serija „Русские живописцы XIX века“, 1991 m., ISBN 5-7370-0247-0. Feodosijos architektas J.Ch. Kochas () pirmas atkreipė dėmesį į berniuko meninius gebėjimus, davė pirmąsias piešimo meistriškumo pamokas, duodavo pieštukų, popieriaus ir dažų. Jis taip pat rekomendavo atkreipti dėmesį, į jaunuolio talentą, Feodosijos miesto viršininkui A. Kaznačejevui (). Baigęs Feodosijos pradžios mokyklą, Kaznačejevo rūpesčiu, mažasis dailininkas 1831 m. rugpjūčio 17 d. buvo priimtas į Simferopolio gubernijos gimnaziją. Čia norėdamas užgniaužti nepakeliamą tėvų ilgesį, jis ilgai neatsitraukdamas piešė, širdžiai brangios, Feodosijos vaizdus. 

1833 m. rugpjūčio 17 d. šešiolikmetis Ivanas atvyko studijuoti į Sankt Peterburgą. Jis, su pilnu valstybės išlaikymu, buvo paskirtas pas profesorių Maksimą Vorobjovą () į Dailės akademijos tapybos, peizažo ir perspektyvos klasę. 1834 m. Akademijos prezidentas Oleninas () pamatęs nupieštą I. Aivazovskio paveikslą „Judo išdavystė“„Judo išdavystė“ iškilmingai pareiškė, kad Gaivazovskis – geriausias studentas, būsimoji Dailės akademijos žvaigždė ir pasididžiavimas. 1835 m. buvo paskirtas dirbti padėjėju pas prancūzų peizažistas Filipą Tanerą (). Mokydamasis pas Tanerą, I. Aivazovskis, nežiūrint į draudimą savarankiškai dirbti, dalyvavo Akademijos organizuojamose parodose. 1835 m. rudens parodoje jo kūrinys, eksponuojamas tokiu lengvu pavadinimu – „Erdvės viršum jūros etiudas“ – nuo pat pirmos parodos atidarymo dienos susilaukė didelio susidomėjimo ir pelnė pirmą sidabro medalįI. K. Aivazovskio gyvenimas ir kūryba, bet po Tanero skundo imperatoriui Nikolajui I, paveikslas buvo išimtas iš ekspozicijos. 1836 m. vasarą, dailininko batalisto, Akademijos profesoriaus A. Zauerveido () pastangomis, I. Aivazovskis kelis mėnesius praleido Baltijos karo laivų plaukymo pratybose. Laive nutapyti paveikslai buvo eksponuojami Akademijos rudens parodoje: „Debesys, žvelgiant nuo Oranienbaumo pajūrio“, „Keletas suomių Suomijos įlankos pakrantėje“, dvi drobes vaizduojančias į Kronštatą plaukiantį garlaivį, paveikslą su Olandijos laivu atviroje jūroje ir du jūros vaizdai. Šioje parodoje įvyko pirmas dailininko susitikimas su poetu A. PuškinuAivazovskis piešė Jekaterinoslavą dėl Puškino?. Paskutiniais mokslo metais Akademijoje I.Aivazovskis nutapė dar keletą marinų. Jose pavaizduota į jūrą sėdanti saulė, saulės apšviesti laivai, laivo gaisras nakčia, skęstantis laivas, laivas Kronštate. 1837 m. rugsėjį už puikius jūros vaizdų paveikslus I.Aivazovskis gavo pirmo laipsnio aukso medalį ir tai davė jam teisę toliau tobulintis užsienyje. Bet dėl amžiaus cenzo, Akademijos taryba nutarė: „pasiųsti jį dviem vasaroms į Krymą, o žiemą grįžtų į Akademiją ir duotų ataskaitą apie vasaros darbus. Žiemą pieštų natūros klasėje...“

 Krymas ir Europa (1838–1844 m.) 
1838 m. pavasarį I. Aivazovskis išvyko dviem vasaroms į Krymą. Čia jis ne tik tapė jūros peizažus, bet užsiėmė ir batalisto daile. Juodosios jūros kranto linijos viršininko, generolo N. Rajevskio () kvietimu, kariniu laivu „Kolchidės“, plaukė Kaukazo pakrante, dalyvavo kariniuose veiksmuose prieš šapsugusUžmiršta Šiaurės Kaukazo civilizavimo istorija, stebėjo desanto išlaipinimą Subašio slėnyje. Vėliau buvo nutapytas paveikslas „N. N. Rajevskio desantas Subašyje“ (1839 m.)„N. N. Rajevskio desantas Subašyje“ , kurį įsigijo pats Nikolajus I. 1839 m. vasaros pabaigoje grįžo į Peterburgą, o rugsėjo 23 d. jam buvo įteiktas Akademijos baigimo atestatas.

1840 m. liepą I. Aivazovskis kartu su su kurso draugu, peizažistu V. Šternbergu (), išvyko į Italiją. Pakeliui jie apsistojo Venecijoje ir Florencijoje. Venecijoje Ivanas aplankė savo brolį Gabrielą, kuris gyveno Šv. Lozoriaus armėnų vienuolyne (), nakvojo Bairono kambaryje (ta tema 1899 m. buvo nutapytas paveikslas„Baironas aplanko Lozoriaus vienuolius“). Būtent čia Gabrielas patarė broliui pasikeisti savo pavarde Gaivazovskis į tikslesnę – Aivazovskis ir nuo to laiko Ivanas savo kūrinius pasirašinėjo šia pavarde. Italijoje jis susipažino su Gogoliu, dailininkais A. Ivanovu ir Džozefu Malordu Viljamu Terneriu, poetu N. Jazykovu (). Ivanas ilgai dirbo pietų Italijoje, sukūrė savo darbo manierą, kai laike dirbo trumpai, o dirbtuvėse peizažą atkurdavo iš atminties ir likdavo didelė laisvė improvizacijai. Jo paveikslai „Audra“, „Neapolio naktis“, „Chaosas“ sulaukė didelio pasisiekimo. Paveikslą „Chaosas“ įsigijo pats popiežius Grigalius XVI bei įteikė Aivazovskiui aukso medalį. Trys drobės, „Tyli naktis“, „Naktis Neapolio įlankos pakrantėje“ ir „Audra prie Abchazijos krantų“, pasiųstos į Paryžiaus parodą pelnė Paryžiaus dailės akademijos aukso medalį.

1842 m. pradžioje I. Aivazovskis pradėjo savo kelionę po Europą ir aplankė Šveicariją, Vokietiją, Olandiją, Prancūziją, JK, Portugaliją ir Ispaniją. Biskajos įlankoje laivas, kuriuo plaukė dailininkas, pateko į audrą ir vos nenuskendo, o Paryžiaus laikraščiai paskelbė, kad dailininkas žuvo. Beveik ketverių metų kelionė baigėsi 1844 m. rudenį ir I. Aivazovskis grįžo į Rusiją.

 Tolesnė karjera 
1844 m. I. Aivazovskis tapo Vyriausiuoju jūrų štabo neetatiniu dailininku, o nuo 1847 m. Imperatotiškosios dailės akademijos profesoriumi, buvo Romos, Paryžiaus, Florencijos, Amsterdamo, ir Štutgarto Akademijų nariu.

I.Aivazovskis daugiausiai tapė jūros peizažus, sukūrė Krymo pakrantės miestų portretų seriją. Jo, kaip dailininko karjera buvo labai sėkminga. Jis buvo apdovanotas daugelio ordinų ir gavo admirolo laipsnį. Per savo kūrybinį gyvenimą jis nutapė daugiau nei 6 000 darbų, dalyvavo 120 paveikslų parodose.

Nuo 1845 m. gyveno Feodosijoje, kur už uždirbtus pinigus atidarė meno mokyklą ir galeriją (1880 m.), buvo geležinkelio linijos Džankojus – Feodosija statybos iniciatorius, kuri pradėjo veikti 1892 m. Aktyviai dalyvavo gimtojo miesto gyvenime, rūpinosi miesto gerbūviu, pastatė vandentiekį. Domėjosi archeologija, rūpinosi Krymo istorinių paminklų išsaugojimo klausimais, dalyvavo daugiau nei 80 pilkapių tyrinėjimo darbuose. Už savo pinigus pastatė naują Feodosijos senovės muziejų su generolo P. Kotliarevskio () memorialu. Už nuopelnus archeologijoje, išrinktas Odesos istorijos draugijos nariu.
 Paskutiniai gyvenimo metai 

Didysis dailininkas mirė 1900 m. gegužės 5 d. Feodosijoje. Prieš pat mirtį I. Aivazovskis nutapė paveikslą „Jūros įlanka“ ir dar nespėjus nudžiūti ant drobės dažams, ėmėsi naujo paveikslo „Turkijos laivo susprogdinimas“„Turkijos laivo susprogdinimas“ , kuris turėjo vaizduoti vieną Graikijos karo su Turkija epizodą. Buvo detaliai išryškinta liepsna ir dūmų kamuoliai, kylantys iš susprogdinto laivo, kompozicijos centre, apmetė ir graikų sukilėlių valtį, tolstančią nuo laivo, tolumoje kalnuotą salą su miesto namais kalnų papėdėje...Bet staiga jį apėmė nesuprantamas noras pereiti Feodosijos gatvėmis. Grįžęs vakare namo, išgėręs arbatos, ilgai sėdėjo balkone. Paskui nuėjo į kabinetą, atsisėdo į krėslą ir užmigo...I. Aivazovskio vardo Feodosijos paveikslų galerija 

I. Aivazovskis palaidotas Feodosijoje, viduramžių armėnų bažnyčios () teritorijoje. 1903 m. dailininko našlė pastatė vientiso balto marmuro, sarkofago formos, antkapį ant kurio yra iškalti armėnų istoriko Movsesas Chorenacio žodžiai: Gimęs mirtingu, paliko sau nemirtingą prisiminimąPaliko sau nemirtingą prisiminimą .

 Šeima 
I. Aivazovskis pirmą kartą vedė 1848 m. Su turtinguose namuose dirbusia angle guvernante jis susipažino per M. Glinkos koncertą 1846 m. žiemą, Peterburge. Julija Jakovlevna Greivs buvo štabo gydytojo, tarnavusio Rusijoje, dukra. Pas juos gimė keturios dukros: Jelena, Marija, Aleksandra ir Žana. Po 12 metu, dėl I. Aivazovskio nenoro gyventi sostinėje, Julija paliko jį ir su dukromis išvyko. Dukroms retkarčiais leisdavo aplankyti tėvą. Oficialios skyrybos įvyko tik 1877 m.
Antroji žmona – Ana Nikitična Sarkizova, įžymaus Feodosijos pirklio našlė. Aną jis pamatė per vyro laidotuves 1882 m., o po metų ją vedė.

 Kūryba 
 I. Aivazovskis ir Turkija 
I. Aivazovskis buvo gerai žinomas ne tik Rusijoje, bet ir Turkijoje. Jo pažintis su Osmanų imperija prasidėjo 1845 m. pavasarį. Fiodoro Litkės () vadovaujama Viduržemio jūros geografinė ekspedicija, į kurios sudėtį buvo įtrauktas ir I.Aivazovskis, susiruošė plaukti Turkijos, Mažosios Azijos pakrantėmis ir pro Graikijos archipelago salas. Nors jis išvydo daug naujų nuostabių vietovių, kurias vėliau įamžino paveiksluose – „Konstantinopolio vaizdai“, „Princo salų vaizdas, žvelgiant iš paukščio skrydžio viršum Marmuro jūros“, „Saulėlydis virš Trojos“, „Rodoso sala“, „Milosas ryto saulėje“, – bet Elados žemėje jis pamatė siaubingus turkų barbariškumo pėdsakus. Po 1822 m. nuslopinto graikų sukilimo, daugelis klestinčių gyvenviečių buvo paverstos griuvėsiais. 

Po Krymo karo, grįždamas iš tarptautinės parodos Paryžiuje, I. Aivazovskis antrą kartą aplankė Konstantinopolį. Vietos armenų diaspora šiltai sutiko dailininką, su sultono rūmų armėnų architekto Sarkiso Baljano (Sarkis Balyan 1835–1899 m.) protekcija, jis buvo priimtas paties sultono Abdulmecido I. Sultono kolekcijoje tuo metu jau buvo vienas I. Aivazovskio paveikslas. Išreikšdamas pagarbą dailininko talentui, sultonas įteikė IV laipsnio Nišan Ali ordiną ().

Trečią kartą I. Aivazovskis, armėnų diasporos kvietimu, Turkiją aplankė 1874 m. Vieną dailininko paveikslą Sarkisas Baljanas buvo pardavęs sultonui Abdulazizui. Paveikslas taip patiko sultonui, kad šis iš karto užsisakė 10 drobių su Konstantinopolio ir Bosforo vaizdais. Vykdydamas šį užsakymą I. Aivazovskis pastoviai lankėsi sultono rūmuose, susidraugavo su sultonu ir pasekoje buvo nutapyta ne 10, kaip buvo sutarta, o 30 skirtingų drobių. Prieš išvykstant namo, I. Aivazovskiui buvo suruoštas oficialus priėmimas pas padišachą ir įteiktas II laipsnio Osmanijos ordinas () . 

Prabėgus metams dailininkas vėl atvyko pas sultoną ir padovanojo du paveikslus: „Vaizdas į Sankt Peterburgą nuo Šv. Trejybės tilto“ ir „Žiema Maskvoje“ (šiuo metu šie paveikslai yra Dolmabachče rūmų muziejaus kolekcijoje)Hovhannes Aivazovsky.

Eilinis karas su Turkija baigėsi 1878 m. San Stefano taikos sutartis buvo pasirašyta salėje, kurios sienas puošė I. Aivazovskio paveikslai. Turkijoje buvę dailininko paveikslai ne kartą buvo išstatomi įvairiose parodose. 1880 m. Rusijos ambasadoje vykusios parodos metu, I. Aivazovskiui sultonas Abdulhamidas II įteikė deimantinį medalių.

1890 m. dailininkas paskutinį kartą aplankė Turkiją, aplankė armėnų patriarchatą ir Yildizo rūmus, kur padovanojo savo paveikslus. Sultonas Abdulhamidas II ta proga įteikė aukščiausią, I laipsnio  ordinąOsmanų imperijos apdovanojimai.

 „Devintoji banga“ 
...Siautėjančiame vandenyne teka saulė. Jos spinduliai plačiai veria ryškiai raudonus vartus ateinančiai dienai. Ir tik dabar galima pamatyti viską, ką neseniai slėpė nakties tamsa. Dar tebekyla mirtingų bangų keteros. Viena iš tų bangų užvis aukščiausia. Ji vadinama devintąja banga. Ji užgrius tuos, kurie dar išsilaikė, sudužus laivui, o pavargę žmonės mėšlungiškai įsikibę į stiebo nuolaužas... 1850 m. rudenį I. Aivazovskis išstatė savo paveikslą Maskvoje, tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje. Pasižiūrėti „Devintosios bangos“ žmonės ateidavo po keletą kartų.

Pavaizdavęs tik kelias bangas ir saulės pašvaistę, I. Aivazovskis leido žiūrovui pajausti po uragano siautėjančios jūros galią ir grožį. Tai buvo galima tik gerai žinant natūrą. Pats dailininkas sakė: Gyvų srovių judėjimas nepagaunamas teptuku; tapyti žaibą, vėjo gūsius, bangos pliūpsnį – natūroje neįmanoma. Tam ir reikia dailininkui juos atsimintiНадежда Ионина 100 великих картин (100 įžymiausių paveikslų), leidykla „Вече“, 2006 m. ISBN 5-9533-1125-7.

 I. Aivazovskio darbai dabar 
Ir dabar neslopsta susidomėjimas I. Aivazovskio darbais. Jo darbai pastoviai yra parduodami įvairiuose aukcionuose. „Sotheby's“ aukcione 2008 m. du dailininko paveikslai: „Maisto dalinimas“ ir „Pagalbos laivas“, buvo parduoti už 2,4 mln. JAV doleriųSotheby’s, Russian Art New York Balandis 15-16 psl., 2008 m..

Christie's aukcione 2004 m. parduotas paveikslas „Isakijaus soboras žiemos dieną“ už 1,125 mln. £„Isakijaus soboras žiemos dieną“Didžiausios kainos: Rusijos dailininkai. 2007 paveikslas „Amerikiečių laivas prie Gibraltaro uolų“ buvo parduotas už 2,708 mln. £, tai kol kas yra I. Aivazovskio paveikslo rekordasChristie’s „Amerikiečių laivas prie Gibraltaro uolų“Bloomberg News. 2009 m. tame pačiame aukcione parduoti paveikslai: „Amerikiečių laivas audringoje jūroje“ už 32 450 £, „Laivai saulėlydyje“ – 49 250 £, „Išlikimas“ – 421 250 £ ir „Sevastopolis“ – 55 250 £Christie’s LOT4,16,17,18

 Žinomiausi paveikslai iš serijos „Štilis“ 
 „Štilis jūroje“ 1876 m.(1)
 „Štilis jūroje“ 1879 m.(2)
 „Štilis“ 1885 m. 18,5х24(3)
 „Štilis“ 1885 m. 42х62(4)
 „Debesys virš jūros. Štilis“ 1889 m.(5)
 „Štilis. Kaprio vaizdas. Viduržemio jūra“ 1892 m.(6)

 Rinktiniai kūriniai 

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

  Ivano Aivazovskio darbai Tanais galerijoje 
 Ivano Aivazovskio darbų galerija

Aivazovskis
Aivazovskis
Aivazovskis