Kalno Grikštų senosios kapinės

Kalno Grikštų senosios kapinės, vadinamos Kapeliais, Maro kapinėmis, Marų kapinaitėmis, Senkapiais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – , senas vertybės kodas – L587) – neveikiančios kapinės pietinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Baubliuose (Žalgirio seniūnija), 0,35 km į vakarus nuo kelio , Minijos kairiajame krante.

 Kapinės 
Įrengtos upės slėnio terasos pakilumos keteroje, stačiakampio plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių (šiaurės – pietų) kryptimi, 22 m ilgio ir 13 m pločio, apjuostos grioviu ir žemių pylimu.Kretingos rajono gamtos ir kultūros paminklų ir saugotinų objektų katalogas. – Vilnius: Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1976 Pietvakarių pusėje pylimas sustiprintas akmenimis, o ties viduriu paliktas iki 2 m pločio tarpas įeiti.

Laidojimo žymių nėra. Pylimas suplokštėjęs, o griovys užslinkęs. Paviršius nelygus, žemėja į vakarus, apaugęs pušimis. Šiaurės vakarų pusėje stūkso nulūžusio medinio kryžiaus liekanos. Šiauriniame krašte stovi medinis kryžius su anotacine lentele: „Kalno Grikštų maro kapinės“.

Teritorijos plotas – 395 m², perimetras – 81 metras.Kretingos rajono kapinių apskaitos duomenys (1982 m. lauko darbai). – Kaunas: Visasąjunginio žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų instituto Vakarų filialas, 1983. – L. 70

0,1 km į šiaurės vakarus yra Kalno Grikštų II senovės gyvenvietė, o 0,57 km į šiaurę – kita priešistorinė gyvenvietė su kapinynu.

 Istorija 
Įrengtos XVIII a. Kalno Grikštų kaimo žemių pietvakariniame pakraštyje, ties riba su Baubliais. Vadinamos Maro kapinėmis, Marų kapinaitėmis, Senkapiais, Kapeliais.

Mirusiuosius nuo XVIII a. pab. pradėjus laidoti Kartenos parapijos kapinėse, senosiose kapinėse iki XX a. vidurio be kunigo retsykiais buvę pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, neatpažinti skenduoliai, 1917–1918 m. dizenterijos aukos.Julius Kanarskas. Kalno Grikštų kaimo kapinės (Žalgirio apyl., Kretingos raj.). – Kretinga, 1993 m. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4, b. 198

Apie 1920 m. kapinės apjuostos grioviu ir pylimu, ant kurio buvo pastatyta statinių tvora. Jose stovėjo 2 aukšti ąžuoliniai kryžiai, o tarp jų – koplytėlė su šventųjų skulptūromis.Ignas Jablonskis. Kai kurie žvalgyti archeologiniai paminklai Kretingos ir gretimuose rajonuose. – Kretinga, 1981. – Lietuvos istorijos instituto rankraštynas. – F. 1, ap. 1, b. 1254. – L. 38

Nuo XX a. vidurio kapinės nenaudojamos, apleistos, jose stovėję smulkiosios architektūros paminklai sunyko, XX a. pab. apsodintos pušaitėmis. Tikslinant kaimų ribas, 2016 m. kapinės pateko į Baublių teritoriją.

1974 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1991 ir 2002 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė), 2014 m. – Loreta Jatulionytė-Brezgienė (Kultūros paveldo centras). 1974, 1982, 1995 ir 2014 m. kartografuotos.

1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L587),Valstybės žinios. – 1998 m. vasario 7 d. – Nr. 14. – P. 61 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.Lietuvos Respublikos kultūros ministro 2005-04-29 įsakymas Nr. ĮV-190 „Dėl nekilnojamųjų kultūros vertybių pripažinimo saugomomis“ Regioninio reikšmingumo lygmens valstybės saugoma kultūros vertybė, turinti memorialinį vertingųjų savybių pobūdį.

 Šaltiniai 

 Nuorodos 


Kategorija:Kretingos rajono paveldas
Kategorija:Kretingos rajono kapinės