Sergejus Michalkovas

Sergejus Michalkovas (, 1913 m. kovo 13 d. Maskva – 2009 m. rugpjūčio 27 d. Maskva) – rusų rašytojas, vaikų poetas, Tarybų Sąjungos himno 1943 m. ir 1977 m. redakcijų bei Rusijos himno 2000 m. redakcijos žodžių autorius.

 Biografija 

 Šeima 
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos bajorų, vienas protėvių buvo Smolensko vaivada. Brolis Aleksandras (1917–2001) – inžinierius, kraštotyrininkas, jauniausias brolis Michailas Michalkovas (1922–2006) tarnavo NKVD, vėliau tapo rašytoju (slapyvardis Michailas Andronovas). 1936 m. vedė dailininko V. Surikovo vaikaitę ir dailininko P. Končalovskio dukterį, buvusią tarybinio žvalgo Aleksejaus Bogdanovo žmoną N. Končalovskają, kurių duktės Jekaterinos vyru vėliau tapo rašytojas Julianas Semionovas. Sūnūs kino režisieriai Andrejus Končalovskis (g. 1937 m.) ir Nikita Michalkovas (g. 1945 m.)

 Veikla 
1935–1937 m. studijavo M. Gorkio pasaulinės literatūros institute Maskvoje. Nuo 1971 m. TSRS (nuo 1992 m. Rusijos) pedagogikos mokslų akademijos narys, nuo 2002 m. Petro I mokslų ir menų akademijos Sankt Peterburge narys korespondentas.

1962 m. satyrinio kino žurnalo „Fitilis“ sumanytojas ir redaktorius. 1970–1990 m. Rusijos TFSR rašytojų sąjungos valdybos pirmininkas, 1992–1999 m. Rusijos rašytojų sąjungų Vykdomojo komiteto vienas pirmininkų.

 Kūryba 
 thumb | 260px | right | Rusijos pašto ženklas (2013 m.)
Jau pirmoji S. Michalkovo poema vaikams „Dėdė Stiopa“, išėjusi 1935 m., susilaukė palankių atsiliepimų. 1936 m. laikraštyje „Pravda“ išspausdinęs eilėraštį „Svetlana“ jis susilaukė ir diktatoriaus Stalino malonės – 1937 m. priimtas į TSRS rašytojų sąjungą.

Parašė populiarių kūrinių vaikams, pasakėčių, pjesių, humoristinių apsakymų, feljetonų, satyrinių eilėraščių, komedijų suaugusiesiems, kino scenarijų, prozos kūrinių, pedagogikos ir literatūros kritikos straipsnių. Kūriniams būdinga fantazija, žaismingumas. 

1943 m. TSRS vyriausybei nutarus pakeisti senąjį himną „Internacionalą“ nauju, poetas ir žurnalistas El Registanas jį pakvietė būti TSRS himno bendraautoriumi, nes manė, jog vienas autorių turi turėti rusišką pavardę. S. Michalkovo indėlis nežinomas, bet jie ir kompozitorius Aleksandras Aleksandrovas tapo konkurso nugalėtojais. 1955–1977 m. himnas, kurio tekste buvo Stalino vardas, buvo grojamas be žodžių. 1977 m. S. Michalkovas paredagavo ir sutrumpino tekstą. Nuo 1990 m., subyrėjus TSRS, Rusijos himnu tapo M. Glinkos „Patriotinė daina“. 2000 m. S. Michalkovo tekstas tapo Rusijos himnu.

 Bibliografija 
 Eilėraščiai / Стихи, 1936 m.
 Eilėraščiai vaikams / Стихи для детей, 1936 m.
 Pasakėčios / „Басни“ 1957 m.
 Noriu badytisl / Хочу бодаться, pasakėčios, 1965 m.
 Tomas Kentis / Том Кэнти, 1938 m., komedija, pagal M. Tveno apysaką „Princas ir elgeta“
 Aš noriu namo / Я хочу домой, pjesė, 1949 m., lietuvių pastatyta 1952 m., 1965 m.
 Zuikis puikis / Зайка-зазнайка, pjesė, 1951 m., lietuvių k. išspausdinta 1973 m., lietuvių pastatyta 1952 m., 1965 m.,
 Sombrero, pjesė, 1957 m., lietuvių k. išspausdinta 1958 m., lietuvių pastatyta 1959 m.

 Įvertinimas 
 1973 m. – Socialistinio darbo didvyris
 1939, 1963, 1973, 1983 m. – Lenino ordinas
 1945 m. – Raudonosios vėliavos ordinas
 1943 m. – Raudonosios žvaigždės ordinas
 1941 m. – antro laipsnio Stalino premija už eilėraščius vaikams.
 1942 m. – antro laipsnio Stalino premija už scenarijų kino filmui „Fronto draugės“.
 1950 m. – antro laipsnio Stalino premija už pjeses „Ilja Golovinas“ ir „Aš noriu namo“.
 1970 m. – Lenino premija
 1978 m. – TSRS valstybinė premija už kino žurnalą „Fitilis“.
 Kitos premijos, ordinai ir medaliai.

 Šaltiniai 

Kategorija:Rusijos rašytojai
Kategorija:Rusijos poetai
Kategorija:Rusijos dramaturgai