Bliūdsukiai (Kretinga)

Apie kaimą Šilutės rajono savivaldybėje žr. Bliūdsukiai.

Bliūdsukiai – buvęs kaimas pietinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 3,5 km į pietryčius nuo Kretingos, abipus kelio .

 Etimologija 

Vietovardis asmenvardinės kilmės, kilęs iš pavardės „Bliūdsukis“ daugiskaitos formos. Vietos tarmės įtakoje XX a. 3–7 deš. naudota kita vietovardžio forma: „Bliūdsakiai (Bliūcakiai)“.

Rašytiniuose šaltiniuose kaimas vadinamas: , , , , .

 Geografija 

Kaimas plytėjo pajūrio žemumoje. Reljefas lygus, tik šiaurinėje dalyje stūkso moreninė kalva, kurioje veikė kaimo kapinės. Šiaurės rytiniu pakraščiu tekėjo bevardis upelis – kairysis Jauryklos intakas, o pietiniame pakraštyje iš kaimo žemių išteka Šaltupis – kairysis Dangės intakas. Pietvakarinį kaimo pakraštį kerta kelias . Kaimas ribojosi su Žygais, Petreikiais, Kluonaliais ir Būbeliais.

 Istorija 

Bliūdsukiai (Blutziken) pirmąkart paminėti 1735 m. Prūsų Lietuvos žemėlapyje. 1771 m. Kretingos grafystės inventoriuje pirmąkart paminėtas, aprašytas ir dvaro žemių plane pažymėtas Bliūdsukių užusienis (). Lietuvos valstybinis istorijos archyvas. – F. SA, b. 19548. – L. 112–118 Tai buvo vienkieminė naujakurių gyvenvietė, įsikūrusi plėšininėse Kretingos dvaro žemėse. Manoma, kad XVI–XVII a. pradžioje čia plytėjo Dopšaičių kaimo bendrosios ganyklos, šienaujamos pievos ir miškai. Kuriantis Karolštato (Kretingos) miestui Dopšaičių kaimas buvo panaikintas, jo dirbama žemė išnuomota miesto piliečiams, o už miesto ribų likusioje bendro naudojimo žemėje kūrėsi Bliūdsukių, Petreikių, Dupulčių, Miežečių, Padegalių ir Žygų vienkieminiai kaimai.

XVIII a. Bliūdsukiai priklausė Kretingos grafystės Kurmaičių vaitijai ir buvo laukininkijos centras, jungęs Daktarų, Grykšių, Dupulčių, Slučkų, Miežečių, Žygų, Kukoriškių, Petreikių ir Padegalių užusienius. 1771 m. kaime buvo 7 prievolininkų sodybos, kuriose gyveno Jonas Strakšys, Kazimieras Butkus, Mykolas Lenardas, Pranciškus Peldis, Stanislovas Šlimas, Jokūbas Jurgutis, Pranciškus Žiaušys su šeimomis. Be to, dalį kaimo žemės nuomojosi Simonas Gricius iš Pryšmančių.


Kaimo gyventojai buvo katalikai ir priklausė Kretingos parapijai. XVIII–XIX a. kaime veikė kapinės, kuriose buvo laidojami Bliūdsakių, Petreikių, Padegalių gyventojai. Nemažai jų palaidota siaučiant 1709–1711 m. maro epidemijai, todėl kapines imta vadinti Maro kapeliais, Markapiais. Jos įrengtos vienintelėje šios apylinkės kalvoje. Legenda pasakoja, kad šioje vietoje senovėje buvęs palaidotas žemaičių karžygis, kritęs nuožmioje kovoje su priešais. Didvyriui atminti jo gentainiai virš kapo supylė didelę kalvą, kurios aukštis siekia beveik 3 m.Pilkapis, vad. Markapiais, Bliūdsakių km., Žalgirio apyl. – Archeologinio paminklo pasas. Surašė J. Mickevičius. – Kretinga, 1959 m. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4, b. 7. – L. 154a XIX a. pradžioje kapinės buvo uždarytos, o jose palaidotiems protėviams atminti pastatyti keli kryžiai ir koplyčia.

1846 m. kaime buvo 4 dūmai.Michał Gadon. Opisanie powiatu Telszewskiego w gubernii Kowieńskiej w dawnem Xięstwie Żmujdzkiem polożonego. – Wilno, 1846. – Str. 143 (Blucykie) XIX a. Bliūdsukių žemių vakarinėje – šiaurės vakarinėje dalyje savo trobas statėsi bubeliai – mažažemiai kampininkai, paprastai dirbę samdomais žemės ūkio darbininkais. Jų gyvenvietę laikui bėgant imta vadinti Būbeliais.

Būdami Vokietijos pasienyje, lietuviškos spaudos draudimo laikotarpiu (1864–1904 m.) Bliūdsukiai tapo vienu iš slaptos spaudos gabenimo ir platinimo centrų. Lietuvišką spaudą iš Mažosios Lietuvos nešė ir apylinkėje platino Juozas Atas, Jokūbas Budrys, Antanas Lankutis, Antanas Pleikys, Kotryna Maliauskienė, jos dukra Ona Maliauskaitė ir sūnus, kunigas Antanas Maliauskas.Benjaminas Kaluškevičius, Kazys Misius. Lietuvos knygnešiai ir daraktoriai 1864–1904. – Vilnius: Diemedis, 2004. – Nr. 2941 

1923 m. pirmojo visos Lietuvos gyvenamųjų vietovių ir gyventojų surašymo medžiagoje kaimas vadinamas Bliūdsakiais, o jame buvo 6 ūkininkų sodybos.Lietuvos apgyventos vietos. – Kaunas, 1925. – P. 114

Įžengus į Kretingos valsčių Raudonajai armijai, kareiviai kapinių kalvoje 1941 m. iškasė duobę dotui, kurio pastatyti nespėjo.

1949 m. pradėjus kurti kolektyvinius ūkius, Bliūdsakių žemė buvo prijungta prie kaimyninio kolūkio. Vėliau ji priklausė Kretingos valstybiniam vaismedžių ir vaiskrūmių medelynui, Kretingos sodininkystės tarybiniam ūkiui, po Atgimimo – valstybinei įmonei „Sodai“, o vėliau buvo grąžinta teisėtiems savininkams ir jų turto paveldėtojams.

1974 m. administracinio-teritorinio suskirstymo žinyne kaimas vadinamas senuoju Bliūdsukių vardu.Lietuvos TSR administracinio-teritorinio suskirstymo žinynas. Parengė Zigmuntas Noreika ir Vincentas Stravinskas. – Vilnius: Mintis, 1974. – P. 127

Plečiantis Kretingos valstybiniam sodininkystės ūkiui ir vykstant melioracijai, sovietmečiu kaimas sunyko ir Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo nutarimu 1986 m. buvo išbrauktas iš Kretingos rajono Žalgirio apylinkės apskaitinių duomenų.Švyturys – 1986 m. vasario 1 d.

Paskutinį kartą jis buvo pažymėtas 1976 m. išleistame Kretingos apylinkių topografiniame žemėlapyje, o buvusio kaimo vieta paskutinį kartą pažymėta 1993 m. Valstybinės geodezinės tarnybos parengtame Kretingos rajono Petreikių apylinkių topografiniame žemėlapyje.

Įamžinant Bliūdsukių (Bliūdsakių) kaimo atminimą, 2016 m. Žygų kaimo gatvė pavadinta Bliūdsakių vardu.

 Gyventojai 

 Žymūs žmonės 
Gimė:
 Antanas Maliauskas (1877–1941), kunigas, draudžiamos lietuviškos spaudos platinimo organizatorius, knygnešys, filosofas, dėstytojas.
 Vaidas Kuprelis (1975–), istorikas, pedagogas, Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys.
Gyveno:
 Antanas Lankutis, (1866–1953), knygnešys, ūkininkas, bitininkas.

 Kultūros paveldas 
 Bliūdsukių senosios kapinės, vadinamos Maro kapeliais (XVIII–XIX a.).
 Koplytėlė su Švč. Mergelės Marijos Maloningosios skulptūra (koplytėlė – XX a. I pusė, skulptūra – XIX a.).

 Šaltiniai 

Kategorija:Panaikintos Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės