Jan Otrębski

Janas Ščepanas Otrembskis (, 1889 m. gruodžio 8 d. Pilica, Rusijos imperija – 1971 m. balandžio 26 d. Poznanė, Lenkija) – lenkų kalbininkas, sulaukęs tarptautinio pripažinimo. Parengė 3 tomų lietuvių kalbos gramatiką. Parašė apie 300 mokslinių straipsnių apie slavistiką ir baltistiką, taip pat ir prūsų kalbą.

 Biografija 

Studijavo Varšuvos universitete. Iš pradžių mediciną, bet po dviejų mėnesių perėjo į kalbų istorijos katedrą ir pasirinko slavų skyrių. Jo 1912 m. darbas apie Vilniaus gubernijos baltarusių šnektą įvertintas aukso medaliu. Su stipendija išvyko į Leipcigą, kur susipažino su žymiu sanskrito tyrinėtoju Ernstu Vindišu ir padaręs jam įspūdį pradėjo rašyti disertaciją. Kad išlaikytų save ir šeimą (turėjo žmoną), dirbo fizinį darbą. Jo mokslus Leipcige nutraukė karas ir prasidėję užsieniečių studentų persekiojimai.

Išvažiavo į Lenkiją, kur Kališe 1916–1921 m. dirbo gimnazijos mokytoju. Toliau darbavosi kalbotyros srityje, kol buvo Jano Rozvadovskio pakviestas į Jogailos universitetą doktorantūrai.

Apsigynęs 1920 m. disertaciją, nuo 1921 m. pradėjo dirbti Stepono Batoro universitete Vilniuje. Lituanistika buvo viena jo aistrų. Dirbo Vilniuje ilgą laiką. Prisidėjo prie Lietuvių kalbos žodyno sudarymo Lietuvių kalbos institute.

Dėstė ir Rytų Europos mokslinių tyrimų institute Vilniuje.

1945 m. persikėlė gyventi į Poznanę, kur toliau vadovavo slavistikos katedrai, o nuo 1947 m. – naujai įkurtai baltistikos katedrai. Nuo 1960 m. – emeritas.

Buvo vertinamas visame pasaulyje. Skaitė paskaitas Berlyne, Maskvoje, Prahoje, Upsaloje, Stokholme, Vienoje. Buvo kalbotyros mokslo populiarintojas.

 Išnašos 

Kategorija:Baltistai
Kategorija:Lenkijos kalbininkai
Kategorija:Vilniaus universiteto dėstytojai