Notiškė

Notiškė (Notaniškiai) – buvęs palivarkas ir vienkiemis pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 9 km į pietus nuo Kartenos (Žalgirio seniūnija), Minijos kairiajame,. Kartenalės II ir Kartenalės I dešiniajame krante.

 Etimologija 
Vietovardžio kilmė netyrinėta. Rašytiniuose šaltiniuose vietovė vadinta Notaniškiais, Nataniškiais, Nataniškiais-Mišučiais (), Notiške (), Natiške. Vietos gyventojai ją vadina .Vida Paulauskienė. Budrių parapijos vietovardžiai. – Kartena: 25-oji serijos „Lietuvos valsčiai“ monografija. – Vilnius, 2012. – P. 1000
 Geografija 
Kaimavietės pietiniu pakraščiu tekėjo Kartenalė II ir jos intakas Kartenalė I, skyrusios nuo Kačaičių ir Kalno Grikštų. Vakarinė riba siekė Miniją, o šiaurinė – Mišučių dvaro valdas. Gyvenvietę su dirbama žeme iš visų pusių juosė miškų masyvas, už kurio vakaruose iki Minijos slėnyje plytėjo pievos. Vakarine dalimi ėjo kelias, jungęs Mišučių dvarą su Baubliais.

Šiuo metu žemės ūkio paskirties žemė priklauso Kalno Grikštams ir Nausodžiui, o miško žemė – Valstybinių miškų urėdijai. Kaimavietės vakarine dalimi praeina rajoninis kelias Raguviškiai–Baubliai–Žutautai (2314), o šiaurės vakariniu pakraščiu – Kretinga–Raguviškiai–Budriai (2312). Valstybiniame Mišučių miške ir Kalno Grikštų kaimui atitekusioje miško dalyje yra pora piliakalnių ir kelios atspariosios ugniavietės (dotai).

 Istorija 

Notiškės arba Notaniškių palivarkas įkurtas apie 1862–1870 m. baudžiavos panaikinimo reformos sunaikinto Gudgalių kaimo žemėje. Per reformą dvarininkams buvo leista kaimuose nedideliais sklypais išsibarsčiusią jiems paliktą dirbamą žemę persikelti į vieną vietą šalia dvaro sodybos ir suformuoti palivarkinį ūkį. Tokiu būdu Mišučių dvarininkai Gudgalių dirbamą žemę pavertė palivarko laukais, o pietinėje dalyje buvusiame Mažųjų Kačaičių užusienyje pastatė Notaniškių (Notiškės) palivarko sodybą.Julius Kanarskas. Ką mena Mišučių dvarvietė. – Švyturys. – 2017 m. gegužės 27 d. – P. 6

Medinę sodybą sudarė ponų namas, ūkvedžio namas, kumetynas, dideli tvartai (), svirnas, kluonas, daržinė, kiti ūkiniai pastatai, o prie Kartenalės I upelio stovėjo apie 1830 m. statytas vandens malūnas. Palivarką valdyti Mišučių dvarininkė Michalina Mongirdienė patikėjo sūnui Jonui Mongirdui. Carinės Rusijos valdžios paskirtas karo reikalams tinkamų arklių Kretingos 6-ojo ruožo viršininku, Notiškėje jis įkurdino poligoną, kur iki 1915 m. kavaleristai treniravo karo veiksmų sąlygomis rekvizicijai registruotus Kretingos valsčiaus valstiečių ir žemvaldžių arklius.Julius Kanarskas. Notiškė. Išnykusi gyvenvietė, menanti bajorus Mongirdus ir generolą Petrą Šniukštą. – Pajūrio naujienos. – 2025 m. sausio 24 d.

1902 m. Nataniškių-Mišučių palivarke buvo 5 gyventojai.Алфавитный списокъ населенныхъ мѣстъ Ковенской губерніи. – Ковна, 1903. – Cтр. 488 1905 m. paveldėjęs Mišučių dvarą, Notiškės palivarką Jonas Mongirdas kraičiui atidavė dukrai Vincentai Teklei Mongirdaitei, 1906 m. ištekėjusiai už teisininko Petro Šniukštos. Palivarko ūkine veikla rūpinosi samdytas ūkvedys, o  šeimininkai  gyveno Mintaujoje, Pirmąjį pasaulinį karą praleido evakuacijoje Rusijoje.

Lietuvos žemės reformos metu palivarkas pavadinta Notiškės vienkiemiu, kuriam palikta per 194 ha žemės. Rytinė žemių dalis buvusi atiduota Kačaičių kaimui. Ūkyje nuolat dirbo metams samdoma kumečių šeima, 2 bernai ir 3–4 mergos. Savininkams išvykus į Kauną, kur tarnavo Petras Šniukšta, ūkiu rūpinosi ūkvedys Ignotas Kundrotas ir jo žmona Barbora Lukauskaitė-Kundrotienė.Juozas Mickevičius. Mišučių dvarelis. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 5. – B. 28–96. – L. 3

Didesniąją vienkiemio dalį apėmė miškai. Šiaurinėje dalyje augo Pušynas, o vakarų pusėje – Beržynas, už kurio Minijos slėnyje driekėsi pievos ir ganyklos. Prie senojo tilto per Miniją buvo ariamas Tiltinės sklypas, kuriame seniau pasistatytoje sodyboje gyveno žydas pienininkas. Nuo tilto per Pušyną kelias vedė link Kačaičių ir į vienkiemio sodybą. Didžiausias dirbamos žemės plotas (per 18 ha), plytėjo į vakarus nuo sodybos. Kiti, 2–3 ha dydžio laukai buvo išsimėtę atokiau. Į šiaurę nuo Pušyno driekėsi Mantviliškės kalno ir Kadagyno kalno dirvos. Netoli jų buvo Bajoriškė, kurią seniau dirbo nuomininkas Jašinskis, pravardžiuojamas Bajoru. Prie Beržyno esantis laukas vadintas Bočių daržais.Lietuvos žemės vardyno anketos. – Žemės vardai Notiškės vienkiemio Kartenos valsčiaus Kretingos apskrities. – Užrašė Vincas Jankauskas. – 1925 m. spalio mėn. –  Lietuvių kalbos instituto Baltų kalbų ir vardyno tyrimų centro fondai (žr. 2025-11-10)Kartenos valsčiaus vietovardžiai Lietuvos žemės vardyno anketose.  – Parengė Povilas Krikščiūnas. – Kartena. 25-oji serijos „Lietuvos valsčiai“ monografija. – Vilnius, 2012. – P. 986–987

Vienkiemio pakraštyje esantis vandens malūnas su užtvanka vadintas Kačaitine. Malūną nuomojosi karteniškis žydas Osenas Braudė, o nuo 1931 m. – Ruvinas Braudė.Nijolė Vasiliauskienė. Kačaičiai. – Švyturys. – 2017 m. rugpjūčio 2 d. – P. 5 Nuomininkas savininkams sumaldavo kasmet apie 300–400 cnt javų, rūpinosi malūno ir užtvankos remontu.Eligijus Juvencijus Morkūnas. Minijos vandens malūnai XX a. pirmoje pusėje. – Kartena. 25-oji serijos „Lietuvos valsčiai“ monografija. – Vilnius, 2012. – P. 1137 Už malūno abiejų Kartenalių santakoje stūksojo prie vienkiemio per Lietuvos žemės reformą prijungtas Kačaičių piliakalnis, kurį nuo 1935 m. globojo Budrių šaulių būrys.Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – Kultūros paveldo centro Paveldosaugos biblioteka. – F. 1, ap. 1. – B. 19. – L. 122, 124, 125

Pirmosios sovietų okupacijos pradžioje 1940 m. vienkiemio šeimininkas Petras Šniukšta buvo suimtas ir išvežtas į Kauno sunkiųjų darbų kalėjimą,Lietuvos gyventojų genocidas, 1939–1941. – Vilnius, 1999.– T. 1 (A–Ž). – P. 821 194,02 ha žemės nusavinta ir perduota Kartenos valsčiaus Žemės fondui.Valstybinės žemės ūkio komisijos dokumentai. – Lietuvos centrinis valstybės archyvas. – F. R-764, ap. 1a. – L. 48 Sodyboje liko šeimininkauti Vincenta Šniukštienė. 1940–1941 m. NKGB pasienio kariuomenė ir Raudonoji armija vakarinėje vienkiemio dalyje priešais Minijos slėnį pastatė kelias ilgalaikei gynybai skirtas gelžbetonines atspariąsias ugniavietes (dotus), tačiau iki karo nespėjo jų pilnai įrengti. Vokietijos–SSSR karo metu Notiškėje šeimininkavo iš sovietų kalėjimo išsivadavęs Petras Šniukšta su žmona Vincenta. Karui baigiantis, 1944 m. jiedu bandė trauktis į Vakarus, tačiau buvo priversti grįžti ir apsigyventi Traksėdžiuose, pasivadinę Šukiais.Nepriklausomos Lietuvos ministras, generolas P. Šniukšta buvo priverstas atsisakyti savęs ir savo gyvenimo. – Šilutės naujienos. – 2017 m. lapkričio 28

Notiškės vienkiemis po karo sovietų valdžios buvo nacionalizuotas ir tapo Kretingos tarybinio ūkio skyriumi, kitaip vadintu Notiškės tarybiniu ūkiu. Po kolektyvizacijos vienkiemio sodyba XX a. 6 deš. virto „Aušros“, vėliau – „Jaunosios gvardijos“ kolūkio gamybiniu-ūkiniu centru. Maždaug nuo 1950 m. vienkiemis priklausė Kačaičių kaimui.Kretingos rajono Jaunosios Gvardijos kolūkio gamtos ir kultūros paminklų planas. – Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas.– 1974–1976 m. Įsibėgėjus melioracijai, buvusios palivarko-vienkiemio sodybos ir vandens malūno nebeliko.

 Žymūs žmonės 

Gimė
 Vladas Mongirdas, gydytojas, visuomenės veikėjas, lietuvių spaudos bendradarbis, rašytojas, pirmojo lietuviško spektaklio Palangoje (1899 m.) ir Lietuvių konferencijos (1917 m.) dalyvis, Lietuvos kariuomenės kūrėjas savanoris, Sibiro tremtinys.
Gyveno
 Petras Šniukšta, teisininkas, generolas leitenantas, Lietuvos kariuomenės teismo pirmininkas 

 Kultūros paveldas 
 Piliakalnis su priešpiliu
 Piliakalnis II
 Kačaičių piliakalnis (Pilalė, Kačaičių pilalė)

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Notiškė. Išnykusi gyvenvietė, menanti bajorus Mongirdus ir generolą Petrą Šniukštą. – Pajūrio naujienos. – 2025 m. sausio 24 d.
 Notiškė. Išnykusi gyvenvietė, menanti bajorus Mongirdus ir generolą Petrą Šniukštą. – Pajūrio naujienos. – 2025 m. vasario 2 d.

Kategorija:Gyvenviečių straipsniai be gyventojų skaičiaus lentelės
Kategorija:Panaikintos Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės