Skoliniai japonų kalboje

Skoliniai japonų kalboje – žodžiai, į japonų kalbą atėję iš kitų kalbų. Jie gali būti skirstomi į dvi dideles grupes: skolinius kilusius iš kinų kalbos (, kango) ir skolinius iš Vakarų valstybių kalbų (, gairaigo). Pirmieji sudaro apie 60 %Masayoshi Shibatani. The Languages of Japan. Kembridžo universiteto leidykla, 1990. p.142, o antrieji – apie 16 %Kimie Oshima. Semantic and Structural Shift Patterns of Gairaigo in Japan. Intercultural Communication Studies XI:4 2002 visų dabartiniame japonų kalbos žodyne esančių žodžių.

 Istorija 

Japonų kalbą patyrė didelę kinų kalbos įtaką jau nuo pirmo abiejų pusių kontakto. Kadangi japonai neturėjo savos rašto sistemos, kartu su hieroglifų plitimu (pradedant VI a.), plito ir kinų sukurti moksliniai, religiniai ir kitų sričių terminai. Per ilgą laiką jie tapo tiek įprastais, jog prarado skolinių statusą ir tebėra užrašomi naudojant kandži. Toks kinų kalbos poveikis japonų kalbai gali būti lyginamas su lotynų ir graikų kalbų įtaka Europos kalboms.

XVI a. dėl aktyvėjančių prekybinių ryšių su Vakarais, japonai ėmė vartoti kai kuriuos žodžius paimtus iš portugalų, ispanų ir olandų kalbų, o Meidži laikotarpiu (XIX a. antra pusė) suaktyvėjo naujų žodžių skolinimasis iš vokiečių, italų, prancūzų ir ypač anglų kalbų. Pastaroji tapo itin populiariu skolinių šaltiniu po Antrojo Pasaulinio karo ir išlieka iki šiol. Manoma, jog iš jos yra paimta apie 80-90 % visų nejaponiškos ir nekiniškos kilmės žodžių.

 Vartosena 

Iš kitų kalbų atėję skoliniai pritaikomi prie japoniško tarimo ir rašymo specifikos, dalis gali būti trumpinami arba iš kelių žodžių padaromas vienas junginys. Vakarietiški skoliniai rašomi naudojant katakana rašto sistemą ir dėl joje esančių garsų trūkumo kartais gali stipriai pasikeisti.

Japonų kalboje skoliniai vartojami trūkstant tam tikro termino – pavyzdžiui, kamera (fotoaparatas, iš ), ankeeto (anketa, iš ) – arba norint perteikti specifinę reikšmę – biru (vakarietiško stiliaus pastatas, iš ), patikslinant originalų japonišką žodį tatemono (bet koks pastatas), arba shoppingu (apsipirkimas kaip laisvalaikis, iš ), nusakant papildomą niuansą nei kaimono suru (apsipirkimas kaip būtinybė).

Ilgi užsienietiški žodžiai, tapę japonų kalbos dalimi, neretai trumpinami. Pavyzdžiui,  (universalinė parduotuvė) yra pavirtusi į depaato, o  (prekybos centras) – į suupaa. Tuo pačiu nevengiama kelių žodžių jungimo:  (asmeninis kompiuteris), sujungus pirmas abiejų žodžių raides, yra tapęs pasokon, o mašinose naudojama GPS navigacija tuo pačiu principu iš  paversta į kaanabi.

Kartais iš kitos kalbos atėjęs žodis japonų kalboje iš dalies pakeičia arba praranda savo pirminę reikšmę. Pavyzdžiui, kuuraa (iš ) reiškia ne šaldytuvą, o oro kondicionierių; saabisu (iš , aptarnavimas) – klientui suteikiamas nuolaidas arba dovanas.

Skoliniai yra aktyviai vartojami kasdienėje kalboje, televizijoje, spaudoje ir kitur.Senko K. Maynard. Japanese communication: language and thought in context. Havajų universiteto leidykla, 1997. p. 66-73

 Pavyzdžiai 

 Katakana Romadži Žodžio originalas Kilmės kalba Reikšmėアイスクリームaisu kurīmuice creamanglųledaiアンケートankētoenquêteprancūzųanketa, klausimynasアルバイト / バイトarubaito / baitoArbeitvokiečiųlaikinas arba ne pilnos pamainos darbasビールbīrubierolandųalusエレベーターerebētāelevatoranglųliftasパンpanpãoportugalųduona

 Išnašos 

Kategorija:Japonų kalba