Lygnugariškiai

Lygnugariškiai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 5 km į pietryčius nuo Kartenos ir 3 km į šiaurės vakarus nuo Kalniškių, abipus Alanto. Teritorijos plotas – 87,07 ha. Lietuvos Respublikos Vyriausybės 2016-10-26 nutarimas Nr. 1062 „Dėl Kretingos rajono savivaldybės gyvenamosios vietovės pavadinimo pakeitimo, gyvenamųjų vietovių teritorijų ribų nustatymo ir pakeitimo“. – Teisės aktų registras. – 2016 m. lapkričio 2 d. – Nr. 26124. – L. 2

 Etimologija 

Tai asmenvardinis vietovardis, kilęs iš pirmojo naujakurio Lygnugario pavardės daugiskaitos formos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas , , . Vietos gyventojai vardą tarmiškai taria: , rečiau – .

Vietovė seniau neoficialiai vadinta Smarglynu, Smurglynu (), vėliau – Šileikynu, Šileikinu ().Kartenos valsčiaus vietovardžiai Lietuvos žemės vardyno anketose. – Parengė Povilas Krikščiūnas. – Kartena: 25-oji serijos „Lietuvos valsčiai“ monografija. – Vilnius, 2012. – P. 981 Pirmojo neoficialaus vietovardžio kilmė nežinoma, o antrasis kilo nuo palivarko nuomininko bajoro Šileikos pavardės.

 Geografija 

Centrinę kaimo dalį kerta Alantas, šiaurės rytinę – Karkluojė, o rytiniu pakraščiu teka Juodupis. Nuo Bumbulių miško pietvakarine dalimi vingiuoja dar vienas Alanto intakas, vadintas Lazdupiu (), kitaip – Upeliu ().Lietuvos žemės vardas. Žemės vardai Lygnugariškių kaimo Kartenos valsčiaus Kretingos apskrities. – Surašytojas Stefanija Vosylienė. – 1937 m. – Lietuvių kalbos instituto Baltų kalbų ir vardyno tyrimų centro fondai Pietiniu pakraščiu praeina kelias .

Didžiąją teritorijos dalį užima brandūs miškai ir jaunuolynai. Vakarinėje dalyje auga Eglynėlio, o rytiniame pakraštyje – Domarko miškas. Dirbamos žemės yra per 20 ha. Kaimą juosia Gaudučių, Kupšių, Lubių, Kalniškių ir Vėlaičių žemės.

 Istorija 
Kaimas susiformavo XVIII a. II pusėje Alanto upės kairiajame krante plytėjusioje plėšininėje Kartenos dvaro bendrųjų ganyklų ir miško žemėje.

XIX a. pr. buvo 2,Gaudučių, Vėlaičių, Balsių, Kalveliškių ir Šešuikių žemių planas. – Lietuvos valstybės istorijos archyvas. – F. 526, ap. 7. – B. 4994 1846 m. – 8 dūmai.Michał Gadon. Opisanie powiatu Telszewskiego w gubernii Kowieńskiej, w dawnem Xięstwie Żmujdzkiem położonego. – Wilno, 1846 Už išsinuomotą žemę žemdirbiai mokėjo Kartenos dvarui činšą, atlikinėjo įvairias prievoles. Dvasiniu kaimiečių gyvenimu rūpinosi Kartenos parapijos dvasininkai.

Per baudžiavos panaikinimo reformą išbaudžiavinti žemdirbiai buvo priskirti Kartenos valsčiaus valstiečių luomui ir gavo teisę išsipirkti iš dvaro dirbamą žemę. Dvarui likusiai žemei administruoti dvarininkai Pliateriai pastatė palivarką, kuris pavaldus buvo Adomo Pliaterio įkurtam Kartenos dvaro Gaudučių palivarkui.Julius Kanarskas. Lygnugariškiai, vadinti dar Šileikynu ir Smarglynu. – Pajūrio naujienos. – 2023 m. rugsėjo 22 d. – P. 10

1916–1921 m. kaime gyveno valstiečių Leonardo Drakšo, Ignaco Šlyžiaus, Kazimiero ir Antano Pocių, Jono Beržonskio, o palivarke – kumečių Kazimiero Budrio ir Kazimiero Baltuonio šeimos.Kartenos RKB mirties metrikų knyga. – 1908–1921 m. – Lietuvos valstybės istorijos archyvas. – F. 1513, ap. 1, a. v. 8. – L. 116–215 Jonas Beržonskis buvo Gediminaičių Beržanskių giminės palikuonis.Jonas Gediminas-Beržanskis-Klausutis. Lietuvių heraldika. – Kaunas, 1930. – P. 23–24

1923 m. buvo 5 ūkiai.Lietuvos apgyvendintos vietos. – Kaunas, 1925. – P. 114 Per Lietuvos žemės reformą palivarkas iš Sofijos Pliaterytės-Vieliopolskos nusavintas, 1923–1931 m. išparceliuotas,Kartenos vls. Lignugariškių plv. Palivarko, buvusio Velepolskienės Zofijos nuosavybėje, parceliacijos planas (1:5000). – 1923-01-01 – 1923-12-31. – Lietuvos centrinis valstybės archyvas. – 1250, ap. 4/5, a. v. 129 o žemė prijungta prie kaimo, kuris neoficialiai vadintas Šileikinu.

Tarpukariu Lygnugariškiuose gyveno Kazimiero Pociaus, Jono Beržonskio, Edvardo Pryžginto, Kazimiero Kniūkštos, Prano Šlyžiaus, Jono Drakšo šeimos, Konstantinas Jazdauskis, Steponas Kazlauskas, nuo 1933 m. dirbęs mechaniku ir budėtoju Stonaičių vandens elektrinėje.Plungės elektros stoties viršininko pranešimas dėl S. Kazlausko atleidimo iš Stončių elektros stoties budėtojo pareigų. –1933-03-21. – Kretingos muziejaus fondai. – KM D-2Atsiskaitomoji knygelė Nr. 2, išduota Plungės elektros stoties darbininkui S. Kazlauskui. – 1935–1937 m. – Kretingos muziejaus fondai. – KM D-3 Jono Drakšo žmona, atitekėjusi iš Suvalkijos, buvo kaimo siuvėja.Kretingos rajono Kartenos seniūnijos išnykę kaimai. 2016 metų etnografinės ekspedicijos medžiaga. – Kretinga: Kretingos muziejus, 2016. – P. 40 Kaimo ūkininkai valdė nedidelius, vidutiniškai 8–14 ha dydžio žemės sklypus.Julius Kanarskas. Lygnugariškiai, vadinti dar Šileikynu ir Smarglynu. – Vakarų ekspresas. – 2023 m. rugsėjo 30 d.

1949 m. dauguma valstiečių ūkių buvo priversta jungtis prie Eitučių kolūkio, apėmusio dar kaimynystėje esančius Eitučius ir Kupšius. Individualius valstiečių ūkius išsaugojo Edvardas Prižgintas (8,37 ha), Kazys Jazdauskas (8,05 ha) ir Vladas Slyžius (12,76 ha).Kartenos valsčiaus likusio laisvo valstybinio žemės fondo vardinis sąrašas. – 1949 m. – Lietuvos centrinis valstybės archyvas. – F. 95, f. 1, a. v. 7 V. Slyžius 1950 m. buvo priverstas įstoti į kolūkį, kurio valdyba asmeniniam kolūkiečio sodybiniam sklypui paliko 60 arų (54 arus arimui, po 2 arus sodybai, sodui ir daržui) žemės.Kartenos valsčiaus likusio laisvo valstybinio žemės fondo vardinis sąrašas. – 1950 m. – Lietuvos centrinis valstybės archyvas. – F. 95, f. 1, a. v. 8

Sovietmečio melioracija ir kolūkių ariamos žemės laukų plėtra kaimą sunaikino. Jame nuo 2001 m. gyventojų neliko, o paskutinis iš Lygnugariškių kilęs Antanas Prižgintas mirė 2008 m.Irena Šeškevičienė. Irena. Gyvenimas prie raistų ir akivarų. – Pajūrio naujienos. – 2009 m. spalio 16 d.

 Gyventojai 

 Žymūs žmonės 
 1917 m. gimė Edvardas Prižgintas, partizanų rėmėjas, ryšininkas, nuo 1948 m. Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Buganto kuopos partizanas Garsas. Žuvo 1948 m. rugpjūčio 10 d. miške prie Balsiškių.Lietuvos gyventojų genocido tyrimo departamento 1997 m. spalio 24 d. archyvinė pažymaKartenos valsčiaus partizanai (sąrašas). – Sudarė Juozapas Antanas Viluckas. – Kartena. 25-oji serijos „Lietuvos valsčiai“ monografija. – Vilnius, 2012. – P. 300

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 Irena Šeškevičienė. Gyvenimas prie raistų ir akivarų. – Pajūrio naujienos. – 2009 m. spalio 16 d.
 Lietuvos žemės vardynas. Žemės vardai Lygnugariškių kaimo Kartenos valsčiaus Kretingos apskrities.  – 1937 m. – Lietuvių kalbos institutas
 Julius Kanarskas. Lygnugariškiai, vadinti dar Šileikynu ir Smarglynu. – Pajūrio naujienos. – 2023 m. rugsėjo 22 d.
 Julius Kanarskas. Lygnugariškiai, vadinti dar Šileikynu ir Smarglynu. – Vakarų ekspresas. – 2023 m. rugsėjo 30 d.

Kategorija:Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės