Daustoriai

Daustoriai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Vaiguvos. Kaime išlikę apleisti buvusios dvaro sodybos pastatai. Netoliese statomos vėjo jėgainės.

 Istorija 

Istoriniuose šaltiniuose Daustoriai minimi nuo 1588 m. Priklausė bajorams Kačenauskams (Kačenovskiams).

Pasakojama, kad senieji mediniai Daustorių dvaro rūmai sudegė per 1830–1831 m. sukilimą, o vietoje jų Boleslovas Kačenovskis pastatė naujus rūmus, įveisė įvairių rūšių vaismedžių didžiulį sodą, bityną, augino trakėnų veislės žirgus. Dvaro rūmai buvo vadinami vienais gražiausių apskrityje.Daustoriai, Kelmės krašto muziejus, 2020-02-02.

Tarpukario dvaro rūmų nuotraukoje prieangį puošė keturios kolonos, virš prieangio buvo didelis balkonas su baliustrada, priešais rūmus buvo gėlynas. Į antrąjį rūmų aukštą vedė marmuru puošti laiptai, kiekviename kambaryje buvo dvivėrės durys. Išlikusios autentiškos krosnių detalės.

Po tėvo mirties dvarą ėmėsi valdyti  Stefanija Kačanovska-Liutikienė (1887–1951), ištekėjusi už dvarininko iš Žagarės Liutiko, kuris 1932 m. nusišovė savo miegamajame.

Dvare buvo didelė biblioteka, kuriai buvo skirtas vienas rūmų kambarys. 1940 m. SSRS okupavus Lietuvą, dvaras nacionalizuotas, biblioteka suniokota. Keletą vertingesnių knygų išgelbėjo netoliese gyvenęs nepriklausomybės kovų savanoris Albertas Šimkus.

Dvarą nacionalizavus,  S. Liutikienė pasitraukė iš pradžių pas Šimkus, o paskui į Šiaulius, pas savo draugus žydus. Vokiečių okupacijos metais dvarą administravo atsiųstas iš Kauno ponas Rukuiža su šeima.

Į dvarą grįžo ir Liutikienė, tačiau priimti jokių sprendimų ji negalėjo. Sužinojusi apie žydų šaudymą, ji nuvyko į Kelmę, kartu priedangai pasiėmusi savo krikštasūnį, ūkvedžio sūnų Juozuką. Ekzekucijos vietoje bandė kalbėtis su ginkluotų vyrų vyresniuoju, bet jai buvo įsakyta pasišalinti. Bet miške ji surado savo senus draugus gydytoją Koganą su žmona, įsodino juos į savo vežimą ir parsivežė į Daustorius. Pasakojama, kad gydytojas Koganas, gyvendamas dvare, netgi vertėsi gydytojo praktika. Tačiau vėliau Koganai buvo suimti ir išvežtiGyvybę ir duoną nešančios rankos..

Dvarininkės krikštasūnis Juozukas savo atsiminimuose taip apibūdino S. Liutikienę: „Ji buvo išsilavinęs žmogus: gražiai grojo pianinu, laisvai kalbėjo prancūziškai ir vokiškai, jau nekalbant apie lenkų, rusų ir lietuvių kalbas. Daug vertingų knygų iš jos bibliotekos bolševikų laikais teismo komisaro nurodymu buvo išmesta“.Kurier Wileński, 2012.

Baigiantis karui S. Liutikienė slapstėsi Skaudvilės apylinkėse pas Beišių šeimą, paskui emigravo į Lenkiją, gyveno Gdanske, dėstė muziką, ten ir mirė.

 Gyventojai 

 Šaltiniai 

Kategorija:Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės