Desmond Mpilo Tutu

Dezmondas Mpilo Tutu (; 1931 m. spalio 7 d. – 2021 m. gruodžio 26 d.)Statement on the passing of Archbishop Emeritus Desmond Mpilo Tutu  thepresidency.gov.za. 2021-12-26. Nuoroda tikrinta 2021-12-26. – Pietų Afrikos anglikonų arkivyskupas, pirmasis juodaodis arkivyskupas Pietų Afrikoje, kovotojas prieš apartheidą.

1984 m. Desmondas Tutu apdovanotas Nobelio taikos premija.

 Biografija 
 Ankstyvasis gyvenimas ir išsilavinimas 
Tutu gimė mokytojo šeimoje, kilęs iš kosų ir tsvanų tautų. Mokėsi misijų mokyklose Johanesburge, o vėliau – Johanesburgo bantų vidurinėje mokykloje. Iš pradžių siekė medicinos karjeros, tačiau dėl finansinių sunkumų pasirinko mokytojo kelią. 1954 m. baigė Pietų Afrikos universitetą ir pradėjo dirbti anglų kalbos bei istorijos mokytoju. 1958 m. pradėjo teologijos studijas Šv. Petro teologijos koledže Johanesburge, 1961 m. buvo įšventintas anglikonų kunigu.

1962 m. išvyko į Jungtinę Karalystę, kur Karališkajame Londono koledže baigė magistro studijas teologijos srityje. 1967–1972 m. dėstė teologiją Pietų Afrikoje, o vėliau trejus metus dirbo Pasaulinės Bažnyčių Tarybos asocijuotu direktoriumi Londone.Desmond Tutu. Encyclopaedia Britannica. Nuoroda tikrinta 2025-08-10.

 Bažnytinė ir visuomeninė veikla 
1975 m. Tutu tapo Johanesburgo Šv. Marijos katedros dekanu – pirmuoju juodaodžiu šiose pareigose. 1976–1978 m. buvo Lesoto vyskupas, o 1978 m. paskirtas Pietų Afrikos Bažnyčių Tarybos generaliniu sekretoriumi. Šioje pozicijoje tapo vienu svarbiausių apartheidą smerkiančių balsų, pabrėžęs neprievartinį pasipriešinimą ir raginęs tarptautinę bendruomenę taikyti ekonomines sankcijas režimui.

1985 m. buvo konsekruotas Johanesburgo vyskupu, o 1986 m. išrinktas Keiptauno arkivyskupu. Eidamas šias pareigas jis tapo Pietų Afrikos anglikonų bažnyčios vadovu. 1995 m. prezidentas Nelsonas Mandela paskyrė jį vadovauti Tiesos ir susitaikymo komisijai, tyrusiai žmogaus teisių pažeidimus apartheidinėje Pietų Afrikoje.Desmond Tutu. Encyclopaedia Britannica. Nuoroda tikrinta 2025-08-10.

 Vėlesnė veikla 
1996 m. Tutu pasitraukė iš arkivyskupo pareigų ir tapo arkivyskupu emeritu. 2007 m. buvo vienas iš tarptautinės lyderių grupės „The Elders“ įkūrėjų, skatinusių taikų konfliktų sprendimą. 2010 m. paskelbė apie pasitraukimą iš aktyvios viešosios veiklos, bet liko įsitraukęs į įvairias tarptautines iniciatyvas.Desmond Tutu. Encyclopaedia Britannica. Nuoroda tikrinta 2025-08-10.

 Kūryba ir apdovanojimai 
Tutu parašė ar kelių knygų bendraautorius, tarp jų – The Divine Intention (1982), Hope and Suffering (1983), atsiminimų knygai No Future Without Forgiveness (1999) ir God Has a Dream (2004). Be Nobelio taikos premijos, jis buvo apdovanotas JAV Prezidento laisvės medaliu (2009), Mo Ibrahimo fondo premija (2012) ir Templtono premija (2013).Desmond Tutu. Encyclopaedia Britannica. Nuoroda tikrinta 2025-08-10.

 Šaltiniai 

Kategorija:Nobelio taikos premijos laureatai
Kategorija:Pietų Afrikos Respublikos asmenybės
Kategorija:Kovotojai prieš apartheidą