Daržininkai (Valkininkai)

Daržininkai () – gatvinis kaimas Varėnos rajono savivaldybės šiaurės rytuose, 5 km į pietryčius nuo Valkininkų. Seniūnaitijos centras. Įsikūręs prie Brastos upelio, prie Valkininkų miško. Iki kaimo veda kelio  atšaka.

 Etimologija 
Kaimo pavadinimas atsiradęs iš žodžių dar̃žininkas ar  „kas prižiūri daržą“ = „mažažemis, teturintis tik daržą“.

 Istorija 
240px|thumb|left|Kaimo ūlyčia

1920–1939 m. priklausė Lenkijos valdomo Vilniaus krašto Valkininkų valsčiui. Po I pasaulinio karo veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius; jis išlaikė vaikų darželį, 1933 m. turėjo apie 100 narių, 1936 m. lenkų valdžia jį uždarė.

Per II pasaulinį karą, 1943 m. rudenį, kaime susikūrė apie 15 vyrų savisaugos būrys, į savisaugą įsitraukė dauguma vyrų. Savisaugininkai trukdė tarybiniams partizanams veikti Rūdininkų girios pietvakarių pakraštyje, Valkininkų apylinkėse, plėšti Daržininkų ir kitų kaimų gyventojų turtą, nepakluso reikalavimui nusiginkluoti. 1943 m. spalio viduryje per susirėmimą savisaugininkai nukovė tarybinių partizanų būrio vadą. 1943 m. lapkričio 4 d. iš Margirio ir Perkūno tarybinių partizanų, daugiausia per fronto liniją permestų TSRS kariuomenės desantininkų ir pabėgusių tarybinių karo belaisvių sudaryta apie 50 žmonių grupė, vadovaujama A. Barausko, puolė ir padegė kaimą. Daržininkų savisaugininkai neleido užpuolikams įsiveržti į kaimą ir privertė juos trauktis. Visai arba iš dalies sudegė 20 sodybų iš 60, pradžios mokykla. Po užpuolimo Daržininkų savisaugininkai kaimo apsaugą sustiprino, geriau apsiginklavo, kasnakt ėjo sargybą. 1944 m. pavasarį Rūdninkų girioje pagausėjus tarybinių partizanų, kilo grėsmė, kad kaimas bus sunaikintas kaip Kaniūkai. Po ilgų derybų su tarybiniais partizanais 1944 m. gegužės 29 d. Daržininkų savisaugininkai nusiginklavo, prieš tai dalis jų iš kaimo pasitraukė.

1950 m. įkurta biblioteka.

|}

 Gyventojai 


 Šaltiniai 

Kategorija:Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės