Košė

Košė – Rytų Europos virtuvėje paplitęs patiekalas iš vandenyje (piene ar sultinyje) virtų kruopų, į kurį gali būti įdėta druskos, cukraus. Taip pat grūdama iš virtų bulvių. Košės gali būti skaninamos riebalais (sviestu, spirgais, grietine), saldžiais priedais (šviežiais ar džiovintais vaisiais, uogienėmis, medumi). Valgoma kaip atskiras patiekalas arba patiekiamas kaip garnyras.

Žodis kilęs iš slavų kalbų (, )Ernst Fraenkel. Litauiches Etymologysches Wörterbuch. I–II t. Heidelberg: Carl Winter Universitätsverlag, 1962–1965. p. 284. – šis kilęs iš slavų prokalbės *kāsi̯ā ('košti'; giminiškas ).ка́ша , Фасмер Макс. Этимологический словарь русского языка. Тт. 1—4. М., 1964–1973. lietuvių kalboje seniau buvo paplitęs finougriškos kilmės žodis putra (plg. , ), kurį išstūmė slaviškos kilmės žodis.

Būdingas Rytų Europos šalių patiekalas. Košės labai paplitusios rusų virtuvėjeMolokhovets, Elena (1998). Classic Russian Cooking. Indiana University Press. p. 331., bet taip pat ir baltarusių, ukrainiečių, lenkų, lietuvių virtuvėse. Rusijoje košės žinomos ir kaip kareiviškas patiekalas, kadangi jos kelis šimtus metų yra įprastinis patiekalas armijoje, ypač lauko sąlygomis. Dėl to armijos virėjai dar vadinami „košviriais“ ().КАШЕВАР. Толковый словарь Ушакова. Д.Н. Ушаков. 1935–1940. Tarp žydų košių valgymas buvo siejamas su skurdu, dėl to ilgainiui išeiviai iš Rytų Europos šalių JAV nustojo jas valgyti arba jas ruošdavo kaip šventinius patiekalus.

Lietuvoje košė valgoma su duona, rūgpieniu, kartais su lašiniais, sviestu, silke, Žemaitijoje – su mirkalu (papilu) iš spirgų, taukų ir kvietinių miltų.Košė. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-06-05. Anksčiau košes virdavo molinėse puodynėse krosnyse, dabar – puoduose ant viryklių ar specialiuose induose mikrobangėse krosnelėse.

 Rūšys 
250px|thumb|Bulvių košė
Rytų Europoje paplitusių košių rūšys:
 grikių košė – didžiausias Rytų Europos košių tradicijos išskirtinumas. Dėl to anglų kalboje žodis kasha neretai naudojamas įvardinti tik šitą košės rūšį;
 kvietinė košė – verdama dažniausiai iš skaldytų kviečių kruopų;
 perlinė košė – verdama iš neskaldytų miežių kruopų;
 miežinė košė – verdama iš skaldytų miežių kruopų;
 avižinė košė – verdama dažniausiai iš avižinių dribsnių;
 žirnių košė – verdama iš žirnių;
 manų košė – verdama iš rupiai maltų kviečių krupų. Tradicija atkeliavusi iš Artimųjų Rytų šalių, dažniausiai tiekiama saldi;
 ryžių košė – dažniausiai verdama su pienu, saldi. Tradicija atkeliavusi iš rytų per pietų Europą;
ir kt.

 Šaltiniai 


Kategorija:Rytų Europos virtuvė