Naujoji Švedija

Naujoji Švedija (, ) – Švedijos kolonijinė teritorija Šiaurės Amerikoje, palei Delavero upę. Egzistavo tarp 1638–1655 m. Pagrindinė gyvenvietė – Fort Christina.

XVII a. viduryje Švedija buvo viena stipriausių Europos valstybių, valdžiusi teritorijas Šiaurės Europoje ir intensyviai vykdžiusi prekybą. Švedai taip pat siekė pradėti prekybą tabaku ir žvėrių kailiais Šiaurės Amerikos kolonijose.Ward, Christopher (1930). The Dutch & Swedes on the Delaware, 1609–64 (PDF). Philadelphia, Pennsylvania: University of Pennsylvania Press. 1637 m. iš Gėteborgo uosto išvyko Klaso Flemingo vadovaujama ekspedicija. 1638 m. kovą jie pasiekė Delavero įlanką, kuri jau seniau buvo paskelbta kaip Naujųjų Nyderlandų teritorija. Ties Delavero upės žiotimis švedai įkūrė Kristinos fortą (Fort Christina, dabar Vilmingtonas).Johnson, Amandus (1911). The Swedish Settlements on the Delaware, 1638-1664. 2 t. Philadelphia, Pennsylvania: Dutch Colonial Society

Delavero upės slėnyje pradėjo kurtis švedai, taip pat suomiai, vokiečiai. Jos valdytoju paskirtas olandų kolonistas Peteris Mijoitas. Kadangi į teritorijas į rytus nuo upės pretenzijas reiškė Nyderlandai, švedai pradėjo kolonizuoti teritorijas, esančias į vakarus. Mijoitui pavyko pasiekė susitarimą su vietiniais indėnais delavarais ir suskehanokais. Tačiau Mijoitas mirė kelionėje atgal į Europą, o naujais valdytojais buvo paskirti žmonės iš Švedijos valdų Europoje. Palaipsniui švedai įkūrė 10 fortų, kuriuose gyveno apie 600 žmonių, tačiau švedų kolonijos smarkiai nusileido kur kas gausesnėms olandų ir britų kolonijoms. Kadangi to meto Švedijoje ir taip gyveno nedaug gyventojų, pagrindiniais naujakuriais tapo suomiai. Naujosios Švedijos valdytoju tapus Johanui Princui kolonija pradėjo plėstis, buvo įsteigta keletas fortų ir rytiniame Delavero krante. Suklestėjo tabako eksportas. Švedai parėmė indėnus suskehanokus jų kovoje prieš britų Merilendo koloniją.

Nors Nyderlandai ir pretendavo į švedų valdomas žemes, tačiau vardan gerų tarpusavio santykių ilgą laiką vengė konfliktų dėl teritorijos. 1651 m. olandai Delavero žiotyse, greta švedų fortų, įkūrė Kazimiro fortą (Fort Casimir). 1654 m. naujas Naujosios Švedijos valdytojas Juhanas Risingas atakavo olandų fortą ir jį užėmė. 1655 m. olandai pasiuntė karinį laivą ir susigrąžino fortą. Per dvi savaites trukusią Naujųjų Nyderlandų pajėgų surnegtą kampnaiją olandai užėmė kitas švedų valdytas teritorijas. Risingas pasidavė neiššovęs nei vieno šūvio ir perdavė kolonijos valdymą olandams. Nenorėjusiems prisiekti ištikimybės naujajai valdžiai švedų kolonijos gyventojams olandai leido išvykti atgal į Švediją.

Naujoji Švedija buvo prijungta prie Naujųjų Nyderlandų, tačiau išlaikė plačią autonomiją.Gehring, Charles T. (1995). „Hodi Mihi, Cras Tibi: Swedish-Dutch Relations in the Delaware Valley“. Rinkinyje: Hoffecker, Carol E.; et al. (red.). New Sweden in America. Newark, Delaware: University of Delaware Press. pp. 69–85. Švedijos vyriausybė protestavo prieš Naujosios Švedijos aneksiją, tačiau, įsivėlusi į karus Baltijos jūros regione, nesiėmė bandymų atgauti kolonijos.Fur, Gunlog Maria (2006). Colonialism in the Margins: Cultural Encounters in New Sweden and Lapland. Boston, Massachusetts: Brill Academic Publishers. ISBN 978-9004153165

 Išnašos 

Kategorija:Švedijos kolonijinė imperija
Kategorija:Kolonijos JAV teritorijoje