Prancūzijos Marokas

Prancūzijos Marokas (, ) – Prancūzijos protektoratas Maroke, gyvavęs 1912–1956 m. Jis apėmė dabartinę Maroko teritoriją, išskyrus šiaurinę dalį (Ispanijos Maroką), tarptautinę Tanžero zoną ir Ispanijos Vakarų Afriką.

 Istorija 
1904 m. Prancūzija ir Ispanija slapta pasidalino sultonatą į įtakos zonas. 1912 m. kovo 30 d. Prancūzija ir Maroko sultonas Feso sutartimi susitarė dėl Prancūzijos protektorato įkūrimo MarokeKenneth J. Perkins Morocco. 2009 World Book. Multimedia Encyclopedia, v.13, išskyrus Tanžerą. Valstybės vadovu oficialiai liko sultonas. 1912 m. lapkričio 27 d. Prancūzijos-Ispanijos sutartimi Prancūzija pripažino Ispanijos įtakos zoną Maroko šiaurėje, Tanžeras tapo tarptautinės demilitarizuotos srities centru.

Prancūzijos Maroko administraciniu centru buvo Rabatas. Pirmuoju Prancūzijos generaliniu rezidentu po protektorato sukūrimo  tapo Louis-Hubert Lyautey (1912 m. balandžio 28 d.-1925 m. rugpjūčio 25 d.). Savo tarnybos metu šalis buvo intensyviai modernizuojama. Naujos gyvenvietės buvo kuriamos už senųjų senamiesčių ribų. 

Antrojo pasaulinio karo metu Maroko sultonas palaikė bendradarbiavimą su prancūzais, Maroko berberų dalinys tarnavo Prancūzijos kariuomenėje.Morocco.  (2009). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica 2009 Ultimate Reference Suite.  Chicago: Encyclopædia Britannica.

Protektoratas nustojo egzistuoti 1956 m., kai Prancūzija ir Ispanija pripažino Maroko nepriklausomybę.

 Nuorodos 

Kategorija:Maroko istorija
Kategorija:Prancūzijos kolonijos Afrikoje