Kūčiukai

Kūčiukai (prėskutė, šližikai) – tradicinis lietuvių Kūčių vakarienės patiekalas. Tai nedideli, prėskūs,  truputį saldūs miltiniai mielinės tešlos kepinėliai su aguonomis. Gali būti valgomi sausi, tačiau dažniausiai patiekiami mirkyti aguonpienyje arba su spanguolių kisieliumi. 

 Istorija 
Po Pirmojo pasaulinio karo Lietuvoje pradėtos kepti nedidelės bandelės su aguonomis. Dzūkijoje būdavo kepamas paplotis. Jį šeima vėliau laužydavo ir mirkydavo į aguonpienį.Lietuviškų Kūčių tradicijų istorija: iš kur atsirado kūčiukai?  

 Paruošimas 
Kai kur kūčiukus kepdavo ne tik iš kvietinių, bet ir iš miežinių ar grikinių miltų. 
Pakilusi tešla sukočiojama į volelius ir supjaustoma riešuto dydžio (1,5-2 cm ilgio) gabalėliais. Jie dar gali būti suapvalinami. Kartais kūčiukai, ypač Suvalkijoje, kepami voleliais; iškepti sulaužomi. Suvalkiečių kūčiukai kiek didesni už aukštaičių ir žemaičių. XIX a. pab.- XX a.pr. kūčiukai buvo kepami duonkepėse ant pado arba molinėse keptuvėse, vėliau skardose.Juozas Kudirka. „Kūčių stalas“. Vilnius, 1989 m. 64 psl. 

 Pavadinimas 
Priskaičiuojami apie 25 skirtingi kūčiukų pavadinimai. Bendrinį kūčiukų pavadinimą maži apvalūs kvietinių miltų su mielėmis kepiniai įgavo palyginti neseniai. Kūčiukai lietuvių kalbos tarmėse buvo vadinami įvairiai.Kūčių vakarienei – kūčiukai, Kalėdoms – meduoliai  Jie taip pat žinomi kaip prėskučiai, prėskieniai,Kūčių nakties stebuklai šližikai (šlyžikaiDu trečdaliai gyventojų perka masinės gamybos kūčiukus, sližikai), skrebučiai, riešutėliai, barškučiai, kleckaiKūčiukai (prėskučiai, kleckai, sližikai, skrebučiai) (kleckučiai, kleckiukaiKalėdos seniau ir dabar), parpeliai (parpeliukai), buldikai,Kūčiukai įvairiose vietovėse vadinami prėskučiais, sližikais, skrebučiais, riešutėliais, barškučiais, kleckučiais, parpeliukais ir buldikais   galkutės, kalėdukai, pyragiukai, balbolikai, bambolikai,  pulkeliai, kukuliai, propuliai, paršeliukai.Kūčiukams - garbingiausia vaišių stalo vieta

 Reikšmė 
Kūčiukų svarba per šventes yra ne mažesnė nei pačios duonos, lietuvių garbinamos nuo seniausių laikų. Kūčiukai turi seną, nuo pagonybės laikų išlikusią simbolinę reikšmę: senovėje žiemos saulėgrįžos metu protėviams buvo aukojamas duonos kepalas. Vėliau panašumo magijos principu tas duonos aukojimas pakeistas simboliniu kūčiukų valgymuGintaras Beresnevičius. Lietuvių religija ir mitologija. Vilnius: Tyto Alba, 2004, 73 p. ISBN 9986-16-389-7. Kūčiukai yra apeiginė duonelė, skirta vėlėms pamaitinti.Kūčiukai, kurie pavyksta, net jei kepate juos pirmą kartą gyvenime   Jie yra lyg tikros duonos analogas. Ne veltui kūčiukai vadinami vėlių duonele ir paskutinės vakarienės duona, meilės simboliu. Šio tradicinio lietuviško valgio paliekama ant stalo pernakt, kad juo pasivaišintų ir amžinojo poilsio atgulę šeimos artimieji.Kepame naminius kūčiukus. Tai paprasta! 

 Šaltiniai 

Kategorija:Lietuviška virtuvė
Kategorija:Kepiniai
Kategorija:Kūčios