Teodoras (kunigaikštystė)

Teodoras () – maža kunigaikštystė pietvakarių Kryme, egzistavusi XIII–XV a. Jos sostinė buvo Doras (), dabar besivadinanti Mangupas. Teodoras pradžioje buvo Trapezundo imperijos sąjungininkė.

 Gyventojai 
Kunigaikštystėje daugiausia gyveno Krymo gotai, graikai ir alanai (visi – stačiatikiai). Taip pat gyveno helinizuoti armėnai, rytų slavai. Daugėjo tiurkų ir totorių. Kunigaikštystę įjungus į Osmanų imperiją dauguma buvusios kunigaikštystės gyventojų, ypač graikai, buvo palaipsniui islamizuojami ir tiurkinami. Kai kurių autorių nuomone Krymo gotai išlaikė tapatybę iki XVIII a. pabaigos, kai Krymas įėjo į Rusijos imperijos sudėtį.

 Geografija 
Teodoras užėmė vakarinę kalnuotojo Krymo dalį ir dalį pietinės pakrantės nuo Jambolio (Balaklavos) iki Alustono (Aluštos). Kunigaikštystės sostinę Mangupą tada vadino Teodoru.

XIV a. pakrantę, priklausiusią Teodorui ir vadintą Paratalasija ( 'pajūris') užkariavo genujiečiai. Genujiečių užkariautos ir valdytos žemės (anksčiau priklausiusios Teodorui) buvo vadinamos Gotijos kapitonija.

 Istorija 
Teodorą valdė Gavrai () – armėnų kilmės graikų giminė (). XIV a. pabaigoje viena dinastijos šaka persikėlė į Maskvą, kur įkūrė Simono vienuolyną (). Ši šaka – Chovrinai () buvo Maskvos kunigaikštystės iždininkų giminė. XVI a. jie ėmė vadintis Golovinai ().

Kunigaikštystė susidarė po Ketvirtojo kryžiaus žygio (1202–1204) iš tos dalies buvusių Bizantijos valdų (Klimatos temos) Kryme, kurių neužėmė Genuja. Pradžioje kraštą valdė Trapezundo imperija, manoma, kad tada Teodoras dar buvo Peratėjos (Trapezundo imperijos valda Kryme) dalis. Teodoras II Gabras, Gabrų giminės narys, buvo paskirtas būsimo Teodoro valdytoju.

Gabrų šeima rekonstravo Doro įtvirtinimus ir naujai įrengtą tvirtovę savo globėjo šventojo garbei pavadino Šv. Teodoru (). Teodoras ir tapo besiformavusios kunigaikštystės centru ir suteikė jai pavadinimą. Oficiali kunigaikštystės kalba buvo graikų.

Teodoro valdovų santykiai su didžiąją dalį Krymo valdžiusia Aukso Orda dažniausiai buvo taikūs. Kaip Aukso Ordos vasalas kunigaikštystė Aukso Ordai kasmet mokėjo duoklę.

Su genujiečiais teodoriečiai dažnai kariavo dėl pakrantės ir įtakos prekyboje Kryme. Tų kovų metu teodoriečiai ir prarado dalį turėtos pakrantės (nuo Balaklavos iki Aluštos).

Kova paaštrėjo po to, kai teodoriečiai, praradę pietinę pakrantę, pastatė prekybinį uostą Avlitą. Avlita buvo Čorna upės žiotyse, ją gynė Kalamitos tvirtovė (dabartinis Inkermanas). Avlitos uostas sudarė rimtą konkurenciją genujiečių Kafai ir kėlė nuostolius Genujos kolonijoms Kryme.

1475 m. birželio 6 d. osmanų kariuomenė, vadovauta pašos Gedik Achmeto, užkariavo genujiečių Kafą. O metų pabaigoje, po 5 ar 6 mėnesių Mangupo apgulties, užkariavo Teodorą. Didžioji Krymo dalis liko Krymo chanato (dabar – Osmanų vasalo) valdomis, o pietinę pakrantę ir buvusį Teodorą tiesiogiai valdė Osmanų imperija.

Iš buvusio Teodoro buvo sudarytas Mangupo kadylykas (kadylykas – smulkiausias administracinis Osmanų imperijos vienetas), priklausęs ejaletui (provincijai), kurios centras buvo Kefė (Feodosija).

 Teodoro kunigaikščiai 
 Demetrijus () (po 1362 – iki 1368)
 ?
 Basilėjus (; )
 Stefanas (, Basilėjaus sūnus, (?–1402)
 Aleksijus I (), Stefano sūnus, (1402–1434)
 Aleksijus II, Aleksijaus I sūnus (1434–1444)
 Joanas (), Aleksijaus I sūnus, (1444–1460)
 ?
 Isakijus (), Aleksijaus I sūnus, (1471–1474)
 Aleksandras (), Aleksijaus II sūnus, (1475 m. birželis – gruodis)
Teodoro kunigaikštystės istorija dar menkai žinoma, todėl šis kunigaikščių sąrašas menkai patikimas.

Kategorija:Ukrainos istorinės valstybės
Kategorija:Europos kunigaikštystės
Kategorija:Krymo istorija