Ksenofanas

Ksenofanas iš Kolofono (, apie 570−480 m. pr. m. e.) – graikų filosofas, poetas, socialinis bei religinis kritikas.

Ksenofanas kritikavo ir pašiepė įvairias idėjas, pradedant tikėjimu antropomorfiniais dievais ir baigiant graikų išliaupsintu atletizmu.

Pasak Ksenofano, kitados visame Žemės paviršiuje turėjo tyvuliuoti vanduo. Taip pat jis aiškino, kad poetai apie dievus turėtų pasakoti tik tai, kas socialiai iškilu. Pagal jo epistemologiją tiesa iš tikro egzistuoja, tačiau žmonėms ji nepažini, nes šie yra mirtingi. Taigi veikti galima vien remiantis darbinėmis hipotezėmis: galima elgtis taip, lyg tiesa būtų žinoma, tol, kol žinoma, kad tai visiškai neįtikinama. Šį požiūrį vėl iškėlė K. Poperis, teigiama, kad tai kritinio racionalizmo pagrindas.

Ksenofanas priskiriamas svarbesniesiems ikisokratikams. Nuo antikos epochos laikytas Zenono iš Elėjos mokytoju, Parmenido bendražygiu ir dažnai siejamas su Elėjos mokykla (nors šiais laikais įsigalėjo nuomonė, kad tai klaidinga). Išlikusiuose fragmentuose aptinkama Anaksimandro kosmologijos bruožų, tad įmanoma, kad jis buvo jo mokinys, prieš Ksenofanui išvykstant iš Jonijos.

Ksenofanas mokė, kad jei būtų laikas, kai niekas neegzistavo, niekas negalėtų egzistuoti, vadinasi, jei kas yra, tai egzistuoja amžinai. Gamta viena ir beribė; tai, kas egzistuoja, yra panašus visomis savo dalimis, antraip jis būtų daugeliu; tasai vienas yra begalinis, amžinas; homogeninė visata yra pastovi ir negali keistis. Dėl to Ksenofano pažiūros neretai laikomos panteistinėmis.

 Nuorodos 
 Ksenofanas iš Kolofono 
 Stenfordo filosofijos enciklopedija apie Ksenofaną (anglų k.)
 Trumpai apie Ksenofaną iš Kolofono (anglų k.)

Kategorija:Ikisokratikai