Žvelgaitis

Žvelgaitis (; m. 1205 m.) – lietuvių kunigaikštis, žuvęs 1205 m. Ruopažių mūšyje. Jis yra pirmasis žinomas lietuvių kunigaikštis, minimas patikimuose šaltiniuose. Apie jo žygį ir mirtį rašoma Henriko Latvio kronikoje.Žvelgaičio piliakalnis atskleidžia istorijos paslaptis Nuoroda tikrinta 2015-06-02 Joje Žvelgaitis vadinamas „turtingu ir galingu“, tačiau jis nebuvęs vyriausias kunigaikštis, o kito nežinomo kunigaikščio kariuomenės vadas.

1205 m. Žvelgaitis su dviejų tūkstančių raitelių kariuomene patraukė iš Lietuvos į šiaurę, per Rygą link Estijos. Jiems žygiuojant pro Rygą, kurioje rezidavo vyskupas ir buvo įsikūręs Kalavijuočių ordinas, Žvelgaitis su savo žymesniais kariauninkais buvo priimtas miestiečių. Gyręsis, kad grįždamas sugriausiąs Rygos miestą. Lietuviams pasitraukus, žiemgalių kunigaikštis Viesturas įtikino rygiečius ir kalavijuočius surengti pasalą iš dabartinės Estijos teritorijos su belaisviais grįžtantiems lietuviams. Viduržiemį grįžtančią armiją su karo grobiu ir vergais estais užpuolė jungtinės kalavijuočių ir Viesturo vadovaujamų žiemgalių pajėgos. Kautynėse prie Ruopažių (apie 35 km į rytus nuo Rygos) Žvelgaitį, sėdintį rogėse, ietimi nudūrė Rygos vyskupo tarnas Teodorikas Šilingas, o žiemgaliai, nukirtę jo galvą, išsivežė į Žiemgalą. Taip pat žuvo ~1200 lietuvių karių, išžudyti ir vergai. Pasakojama, kad nesulaukusios sugrįžtant karių iš skausmo nusižudė 50 jų moterų.

XIX a. istorikas Simonas Daukantas Žvelgaitį nepagrįstai laikė Jelgavos ir Žagarės kunigaikščiu; dėl to XX a. pirmoje pusėje Žagarės piliakalniams prigijo Žvelgaičio kalno pavadinimas, o gretimas kaimas per žemės reformą pavadintas Žvelgaičiais.

 Šaltiniai 

Kategorija:Lietuvių kunigaikščiai