Peleniškių piliakalnis

Peleniškių piliakalnis su gyvenviete, Kalnuočių piliakalnis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A610KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR706) – piliakalnis Pakruojo rajono savivaldybės teritorijoje, prie Peleniškių ir Kalnuočių kaimų, Pašvitinio seniūnija. Pasiekiamas keliu Linkuva – Pašvitinys Peleniškiuose pasukus į kairę pietų kryptimi ir pavažiavus 330 m pro buvusias dirbtuves – yra priekyje, kiek dešiniau.

 Piliakalnis 
kairėje|miniatiūra|3D modelis|250x250px
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje netoli Šiurpės dešiniojo kranto. Iš pietų jį juosia pelkėtas Šiurpės slėnis, iš vakarų – pelkė, iš kitų pusių – žemi laukai. Šlaitai statūs, apie 8 m aukščio. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 50x25 m dydžio, 2 m žemesne vakarine dalimi, su 1 m aukščio pylimais galuose: pietuose – 9 m, šiaurėje – 18 m pločio. Geriau išlikęs pietinis pylimas. Jis apie 10 m ilgio ir 1 m aukščio nuo aikštelės, šiaurinis jau beveik visai išskleistas. Šiaurinėje piliakalnio papėdėje iškastas 10 m pločio, 3 m gylio griovys, atkertantis žemesnį trikampį kalvos smaigalį.

Piliakalnis apardytas 1910 m. jame pradėjus laidoti mirusiuosius. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apaugę praretintais lapuočiais ir pušimis.

Pietinėje, pietvakarinėje ir rytinėje pašlaitėse, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos. Lietuvos TSR archeologijos atlasas, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 132–133 (Nr. 566)

 Tyrimai 

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1968 m. atliko Juozas Šliavas ir Žeimelio vidurinės mokyklos moksleiviai. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.

800px|center|Kalnuočių piliakalnis iš rytų pusės

 Galerija 

 Šaltiniai 

 Lietuvos kultūros ir gamtos paminklų atlasas. Enciklopedijų leidykla, Vilnius, 1991 m., p 66.
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.151.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC archyvas. F.1. Ap.1. B.73. P.278-287.
 Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899. c. 60.
 Juozas Šliavas. Kai kurios pastabos žiemgalių klausimu // Kraštotyra. V., 1967. P.57-58.
 J. Šliavas. Perkūno kerštas. Pelaniškių kaimo legenda // Auksinė varpa (Pakruojis). 1968, balandžio 4 d.
 J. Šliavas. Pašvitinio-Linkuvos apylinkių archeologiniai paminklai // Kraštotyra. V., 1970. P.119-120;

 Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai
 Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai

Kategorija:Piliakalniai Pakruojo rajone