Nyderlandų Vakarų Indijos

Nyderlandų Vakarų Indijos - neoficialus Nyderlandų kolonijų grupės Karibų jūros regione pavadinimas. Tai yra viena iš keleto Vakarų Indijomis vadintų kolonijinių valdų.

 Istorija 
 Augimas 
Būsimosios Nyderlandų kolonijos teritorijos nuo XVI a. oficialiai priklausė Ispanijai, (kaip Ispanijos Vakarų Indijos) nors ispanai teritorijas kontroliavo gana menkai. Nyderlanduose buvo įkurta Nyderlandų Vakarų Indijų bendrovė, kurios tikslas buvo atimti iš ispanų ir portugalų dalį klestinčios cukraus ir vergų prekybos.

Siekiant išvengti Ispanijos puldinėjimų per Nyderlandų nepriklausomybės nuo Ispanijos karą bei išnaudoti medienos ir druskos išteklius buvo užimtos ir įtvirtintos keletas salų. Salų kolonizacija vyko intensyviai kovojant su konkurentais Britų Imperija ir Prancūzijos kolonijine imperija. Per XVII a. I pusę Nyderlandams pavyko paimti šias teritorijas Karibuose ir Pietų Amerikos pakrantėse:

 Sint Martinas – pirmoji Nyderlandų kolonija regione – atsirado 1620 m. Salos savininkai iki 1816 m. keitėsi bent 16 kartų, kol buvo pasiektas galutinis susitarimas tarp Prancūzijos ir Nyderlandų, padalinus salą į dvi dalis;
 Kitas svarbus ankstyvasis Nyderlandų postas buvo Paramaribas Pietų Amerikos pakrantėje, ne kartą ėjęs iš rankų į rankas, bet nuo 1815 m. galutinai kontroliuotas Nyderlandų kaip Nyderlandų Gajanos sostinė;
 Tobago sala, kurią Nyderlandai bandė kolonizuoti, ir kurios neteko daugybę kartų. 1628–1637 Tobagas kontroliuotas ispanų, 1654–1666 Kuršo, 1672 britų, 1676–1677 - prancūzų. Salą galutinai užvaldė Britų imperija;
 Bonaire (1633)
 Kiurasao (1634)
 Sint Estatijus (1635)
 Aruba (1637)
 Saba (1640)
 1630-41 m. Nyderlandai sėkmingai įsitvirtino ir portugalų kontroliuojamoje Brazilijos pakrantėje, kur įsteigė savo kolonijas - Nyderlandų Braziliją. Tam, kad užtikrintų sėkmingą savo kolonijų Naujajame pasaulyje ekonominį augimą, olandai buvo priversti įsitvirtinti ir kitoje Atlanto pusėje - Aukso Krante ir Angoloje, iš kur tiekė vergus.
 1648 m. olandai įkūrė gyvenvietę Tortolos saloje, o vėliau Anegados ir Mergelės Gordos salose, taip užimdami dalį Mergelių salų, kurias pasidalino su Danija.

 Svarbiausios netektys 
Be kai kurių teritorijų, kurios nuolat ėjo iš rankų į rankas, po 1650 m. Nyderlandų Vakarų Indijos patyrė mažėjimo tendencijas. Svarbiausi praradimai buvo šie:
 Iki 1654 m. olandai išvyti iš Brazilijos pakrančių.
 Britai užėmė Tortolą 1672 m., o Anegadą ir Mergelę Gordą 1680 m., taip užvaldydami Britų Mergelių salas.

Nyderlandų Vakarų Indijos klestėjo iš cukraus ir druskos prekybos. Visą produkciją gamino atvežami Afrikos vergai. XIX a. uždraudus vergų prekybą, juos keitė iš Nyderlandų Rytų Indijų atvežami kinai, indai.

 Dabartis 
1975 m. iš Nyderlandų išsilaisvino Surinamas (buvusi Nyderlandų Gajana). Likusių teritorijų dekolonizacija nepalietė, ir jos išliko Nyderlandų užjūrio valda. 1953 metais Nyderlandų Vakarų Indijų dauguma salų sujungtos į vientisą politinį darinį - Nyderlandų Antilus, kurie turėjo autonomijos statusą Nyderlandų Karalystėje. Juos sudarė 6 didelės salos.

1986 m. nuo Nyderlandų antilų atskirta Aruba, kuriai suteikta autonomija. Vėliau, nuo 2000 m. birželio iki 2005 m. balandžio mėnesio likusiose 5 salose vyko referendumai dėl salų ateities. Jo rezultate, Sint Maarten ir Curaçao balsavo už autonomiją; Saba ir Bonaire siekė palaikyti glaudesnius ryšius su Nyderlandais, o Sint Eustatius pageidavo likti Nyderlandų Antiluose. Remiantis balsavimais, 2010 m. spalio 10 d. Nyderlandų Antilai buvo panaikinti. 

Tokiu būdu šiuo metu Nyderlandų Vakarų Indijas sudaro šie 6 administraciniai vienetai: Bonairė, Saba ir Sint Estatijus (specialiosios Nyderlandų provincijos), Aruba, Kiurasao ir Sint Martenas (autonominės valstybės Nyderlandų Karalystės sudėtyje).