Jonas Krizostomas Gintila

Jonas Krizostomas Gintila (1788 m. lapkričio 14 d. Gelindėnai, Alsėdžių valsčius – 1857 m. liepos 25 d. Alsėdžiai, palaidotas bažnyčios šventoriuje) – Lietuvos kunigas, teologijos daktaras, hebrajų kalbos studijų ekspertas. 

 Biografija 

miniatiūra|200px|left|Antkapis–koplytėlė Alsėdžių bažnyčios šventoriuje
1807–1808 m. studijavo Kraslavos kunigų seminarijoje, 1808–1812 m. Vilniaus vyriausiojoje kunigų seminarijoje, 1814–1815 m. Vilniaus universitete. 1812 m. įšventintas kunigu. 1821 m. teologijos daktaras.

1812–1813 m. Ludzos vikaras. 1814–1815 m. Vilniaus vyriausiosios kunigų seminarijos prefekto pavaduotojas, 1816–1821 m. prefektas, 1817–1822 m. toje seminarijoje ir Vilniaus universitete dėstė egzegetiką. 1822 m. paskirtas Žemaičių kapitulos kanauninku. 1828–1835 m. Kartenos klebonas ir Žemaičių vyskupijos atstovas Dvasinėje katalikų kolegijoje Sankt Peterburge, 1835–1844 m. – nuolatinis tos kolegijos narys. 1831 m. kartu su S. Giedraičiu ragino sukilėlius paklusti valdžiai. 1831 m. pabaigoje grįžo į Sankt Peterburgą. 1836–1844 m. Maltos bažnyčios Sankt Peterburge kapelionas. 1840 m. paskirtas sufraganu, bet popiežius nepatvirtino. 1844 m. mirus S. Giedraičiui išrinktas Žemaičių vyskupijos generaliniu vikaru administratoriumi, caro paskirtas Žemaičių vyskupu, nors popiežius jo ir nepatvirtino, iki 1850 m. valdė Žemaičių vyskupiją. Manoma, kad buvo nepatvirtintas popiežiaus dėl pavaldumo carinei valdžiai.Aleksandravičius, Egidijus, 2017, "Hebrew studies at Vilnius University and Lithuanian Ethnopolitical tendencies in the first part of the 19th century", in Lithuanian paths to modernity, 39-56.

Turėjo XIX a. didžiausią Lietuvoje, daugiau kaip 30 000 tomų asmeninę biblioteką. 

Parašė lenkų–hebrajų ir hebrajų–žydų–lenkų žodynus, religinių kūrinėlių lenkų ir hebrajų kalbomis („Apie hermeneutikos metodą ir jo naudojimą“ O Instrumencie Hermeneutycznym i jego użyciu, „Moraliniai svarstymai“ Zdania moralne ir kt.), dvi knygeles žemaičių kalba hebrajiškomis raidėmis, išvertė į hebrajų kalbą kūrinėlių, norėdamas skleisti katalikybę tarp žydų („Jėzaus Nazariečio giminės knyga“ ir kt.). Dauguma raštų neišspausdinta. 

Tarp misionieriškos krypties darbų J. K. Gintila parašė Senojo Testamento žinyną jauniems žydams lenkų kalba („Nauka po polsku dla mlodziezy wyznania starozakonnego“, išleista 1817 Vilniuje), taip pat 1854 m. išleido krikščionišką žinyną lietuvių ir hebrajų kalbomis. Šią J. K. Gintilos veiklą sunku įvertinti tuometinėje politinėje terpėje, nes nors tuo metu Rusijos imperija ir siekė asimiliuoti žydus, krikščionių bažnyčia buvo persekiojama ir diskriminuojama. Todėl neaišku, kokia konkrečiai buvo J. K. Gintilos veiklos kryptis. Katalikybės gynimas galėjo būti traktuojamas kaip pasipriešinimas rusiškai valdžiai, nes tai išryškino skirtumą tarp katalikiškos Lietuvos ir stačiatikiškos Rusijos imperijos. Taip pat sunku paaiškinti, kodėl katalikybės žinynas 1817 m. išspausdintas lenkų kalba, o 1854 m. lietuvių kalba, kai žinoma, jog tuo metu šalyje buvo skatinamas rusų kalbos vartojimas, o žydai šių kalbų nevartojo.

 Šaltiniai 

Kategorija:Žemaitijos vyskupai
Kategorija:Lietuvos teologai
Kategorija:Lietuvos kapelionai
Kategorija:Lietuvos kanauninkai