Italijos ekonomika

Iki Antrojo pasaulinio karo Italijos ekonomika daugiausia rėmėsi žemės ūkiu. Po karo ekonomika stipriai keitėsi ir šalis tapo pramonine. Italija buvo viena iš Anglies ir plieno bendrijos, kuri vėliau evoliucionavo į Europos Sąjungą, kūrėjų. 2010 m.  Italija pagal bendrąjį vidaus produktą buvo aštunta pagal dydį pasaulio ekonomika ir ketvirta pagal dydį Europoje.Gross domestic product 2010 Italija yra Didžiojo aštuoneto ekonominės organizacijos ir Tarptautinės ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos narė.

Dėl kalnuoto ladšafto didelė Italijos dalis nėra tinkama žemės ūkiui, dėl to šalis yra maisto produktų importuotoja. Italijoje taip pat nėra ir svarbių gamtinių išteklių, pvz., naftos, geležies rūdos ar anglies, dėl to šios žaliavos taip pat yra importuojamos. Italija yra ir didelės dalies savo naudojamos elektros energijos importuotoja.

Italijos šiaurinė ir pietinė dalis socioekonominiu požiūriu labai skiriasi. Italijos šiaurė yra industrializuota, čia yra pagrindinis šalies finansinis centras Milanas. Bedarbystė šiaurinėje dalyje sudaro 4 procentus. Tuo tarpu šalies pietūs daugiausia yra žemės ūkio kraštas, čia bedarbystė sudaro 20 procentų.

Šalies bendrasis vidaus produktas yra panašaus dydžio kaip Jungtinėje Karalystėje ir Prancūzijoje, o bendrojo vidaus produkto dalis tenkanti vienam gyventojui yra panaši kaip Vokietijoje.

 Žemės ūkis 

  Produkcija  

Tūkstančiai tonų (2008 m. duomenys) 1   Karvės pienas  11285  11   Persikai ir nektarinai  1589 2   Kviečiai  8855  12   Kiauliena  1557 3   Vynuogės  7793  13   Ryžiai  1400 4   Pomidorai  5976  14   Galvijų mėsa  890 5   Cukriniai runkeliai  4390  15   Salotos  847 6   Alyvuogės  3473  16   Vištiena  790 7   Apelsinai  2527  17   Mandarinai  786 8   Obuoliai  2208  18   Kriaušės   770 9   Kitos daržovės  1650  19   Vištų kiaušiniai  724 10   Bulvės  1603  20  Įvairūs melionai  653

 Šaltiniai 

Kategorija:Italijos ekonomika