Danutė Kvietkevičiūtė

Danutė Kvietkevičiūtė (1939 m. birželio 5 d. Neravuose, Druskininkų valsčiuje – 2023 m. lapkričio 21 d.)Nijolė Žilinskienė. Danutė Kvietkevičiūtė. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2018-09-24. Nuoroda tikrinta 2023-11-22.Eidama 84-uosius metus mirė garsi dailininkė Danutė Kvietkevičiūtė. lrytas.lt. 2023-11-21. Nuoroda tikrinta 2023-11-21. – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

 Biografija 
1966 m. baigusi Lietuvos dailės institutą iki 1975 m. dirbo Vilniaus modelių namuose. Nuo 1967 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje.

 Kūryba 
Ankstyvajai kūrybai būdinga folkloro tematika, tautodailę primenanti stilistika (Improvizacija 1970 m., Lopšinė 1972 m.). Brandžiuoju laikotarpiu sukurtuose gobelenuose filosofiškai gvildenamas žmogaus santykis su gamta („Žolė“ 1975 m., „Duonos žydėjimas“ 1977 m.), kosmosu, Visata („Kosminis noktiurnas“ 1976 m., „Minties greičiu“ 1978 m.), gyvenimo ir mirties akistata („Gyventi I-II“ 1980–1982 m.), būties trapumas („Grūdai rytdienos duonai“, „Saulėlydis“, abu 1986 m., „Verbų sekmadienis Vilniuje“ 1989 m., „Šimtoji avis“ 1994 m., „Ir aš ten buvau I-II“ 2006 m.)

Kūriniams būdingi vientisame fone ekspresyviai linija ir spalva išryškinti motyvai. Devintajame dešimtmetyje nuaudė emocingų mini gobelenų („Vienatvė“, „Raudonas lietaus lašas“, abu 1982 m., Poeto Oskaro Milašiaus portretas 1983 m., „Kitos saulės spindulys“ 1985 m., „Lakštingala“ 1995 m.). Kūriniai emocionalūs, metaforiški, asociatyvūs, klasikinio preciziško audimo, jų turi Lietuvos nacionalinis muziejus, Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus.

 Šaltiniai 

Kategorija:Lietuvos dailininkai
Kategorija:Lietuvos tekstilininkai