Slidinėjimo krosas

Slidinėjimo krosas – olimpinė slidinėjimo sporto šaka, kuri įeina į šiaurės dvikovės ir biatlono rungtis.

 Varžybos 
Kaip sportas, slidinėjimo krosas yra vienas iš sudėtingiausių ištvermės sportų, ir tai (kaip ir bėgimas, irklavimas ir plaukimas) yra vienas iš sportų, kurių metu deginama daugiausia kalorijų per valandą. Šiuolaikinis krosas patiria revoliuciją, nes vis daugiau varžybų yra vykdomos auditorijai pritaikytais formatais, tokiais kaip masinis startas, sprintas, estafetės ir persekiojimas.

200px|thumb|Slidinėjimo kroso varžybos.

Šiandien, yra keli slidinėjimo rungties varžybų tipai (atstumai, pritaikyti moterims ir vyrams): 1 km sprintas, 2X1 km komandinis sprintas, 10 km/15 km individualios lenktynės, 15 km/30 km persekiojimas, 30 km/50 km masinis startas, ir 4x5 km/4x10 km estafetės.

Krosas yra viena iš žiemos olimpinių žaidynių šakų. Žiemą vyksta Tarptautinės Slidinėjimo Federacijos (FIS) rengiami pasaulio Slidinėjimo Čempionatai, bei FIS Pasaulio taurės varžybos.

Taip pat vyksta ir labai ilgų nuotolių slidinėjimo varžybų, vadinamų slidinėjimo maratonais. Kanados Slidžių Maratonas, nepaisant maratono vardo, nėra lenktynės, bet kelionė – ilgiausia pasaulyje – siekia net 160 km.

 Technika 
 Klasikinis stilius 
Klasikinis stilius yra dažnai naudojamas parengtose vėžėse, kurios turi du lygiagrečius įpjovimus į sniegą.
Slidės turi išlenkimus ir slidės centrinė dalis turi neliesti sniego, kai slidininkų svoris yra vienodai paskirstomas abiem slidėms. Klasikinės slidės centrinė dalis turi „žuvies žvynus“. Jei slidimo plokštuma neturi „žvynų“, tada reikia naudoti slidžių vašką, kuris padidina sukibimą su sniegu. Kai pilnas svoris yra perkeliamas vienai slidei, atsispyrimo zona kontaktuoja su sniegu. Slydimo vaškas yra naudojamas ant uodegų ir slidžių galų.

Dažnai naudojamos ilgos, siauros ir lengvos slidės. Kai slidinėjama toliau nuo paruoštų vėžių, kartais naudojama ir daug platesnės slidės. Lygumose, tokiose kaip Suomijos šiaurėje, kartais naudojamos milžiniškos 3 ar 4 m ilgio slidės.

Yra keturios pagrindinės technikos:

VardasAprašymasEglutėŠi technika yra naudojama kopiant į stačias kalvas. Ėjimas ar bėgimas eglute nėra jokio slydimo. Slidžių lazdos yra statomos už slidžių. Sniege palieka eglutės raštas.Lygiagretus žingsnisPagreitintas bėgimo veiksmas su lygiagrečiomis slidėmis ir slystant kiekvieno žingsnio. Slidžių lazdos yra statomos priešingoje pusėje nei atsispirianti koja. Patyrę slidininkai šią technika naudoja čiuožiant į kalną. Mažiau patyrę slidininkai taip pat naudoja lygiagretų žingsnį čiuožiant plokštumoje.Dvigubas atsispyrimas abiem kojomAbi slidžių lazdos yra statomos kartu, kad būtų galingesnis atsispyrimas. Slidžių lazdas pernešus į priekį, galima dar kart atsispirti. Ši technika yra naudojama, kai slidininkas šliuožia pakankamai greitai lygiagrečiu žingsniu, bet atsispiriant šiuo būdu sunku kilti į kalną ar besileidžiant nuokalnėje prieš pereinant į lygiagretų žingsnį.Dvigubas atsispyrimasKaip ankstesnis, bet be atsispyrimo. Per kai kurias ilgas lenktynes, protingai plokščioje vietovėje, varžovai naudoja dvigubą atsispyrimą iš eilės.

 Laisvas stilius 
Čiuožiant pačiūžiniu žingsniu slidininkas atsispiria vieną paversta kampu slide, kad vidinė slidės pusė įsirėžtų į sniegą, kaip su pačiūžomis. Kaip klasikiniame stiliuje, visiškas svorio perkėlimas yra būtinas mokantis čiuožti. Tie, kas mokėsi čiuožti pačiūžomis ar riedučiais, gali lengviau išmokti čiuožti šiuo būdu. Laisva technika slidinėjime neturi būti supainiota su čiuožimu laisvu stiliumi, kuris apibūdina slidžių sportą, kur sportininkai varžosi mogule ir akrobatiniame slidinėjime.
Pačiūžinės slidės yra trumpesnės ir kietesnės negu naudojamos klasikinėje technikoje, ir slidžių lazdos ilgesnės. Nei „žuvies žvynų“ slidės, nei slidžių vaškas nėra naudojami.

 Nuorodos 

 FIS internetinis puslapis

Kategorija:Slidžių sportas