Emanuelis Levinas

Emanuelis Levinas (, ; 1906 m. sausio 12 d.  Kaune – 1995 m. gruodžio 25 d. Kliši, Paryžiuje) – žydų kilmės prancūzų filosofas.Danutė Bacevičiūtė. Emmanuel Lévinas. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2024-05-16.

 Gyvenimas ir filosofija 
E. Levinas gimė litvakų šeimoje Kaune, tuometinėje carinės Rusijos imperijoje. Dėl Pirmojo pasaulinio karo sukrėtimų šeima 1916 m. persikėlė į Charkovą (dab. Ukraina). Per tą laiką Rusijoje įvyko 1917 m. vasario revoliucija ir spalio perversmas. E. Levinas pradinius mokslus išėjo rusakalbėse mokyklose Kaune ir Charkove. 1920 m. šeima grįžo į Kauną, atsikūrusią Lietuvos Respubliką. Prieš išvykdamas į Prancūziją, E. Levinas dvejus metus mokėsi žydų gimnazijoje. Lietuvoje Levinas įgijo tradicinio žydų mokymo pagrindus.

E. Levinas pradėjo savo filosofines studijas Strasbūro universitete 1923 m., čia jis susipažino su garsiu prancūzų filosofu Maurice Blanchot, kuris tapo vienu iš geriausių jo draugų. 1928 m. jis nuvyko į Freiburgo universitetą studijuoti Edmund Husserl fenomenologijos. Freiburge jis taip pat susitiko su Martin Heidegger, kurio filosofija jį (tuo metu) labai sužavėjo. E. Levinas tapo vienu iš pirmųjų prancūzų intelektualų, atkreipusių dėmesį į Husserl ir Heidegger kūrinius. E. Levinas 1931 m. išvertė Husserl „Dekarto meditacijas“. Jo mintis pritaikydamas savo filosofijai, parašė kūrinius „Intuicijos teorija Husserl‘io fenomenologijoje“ (La théorie de l’intuition dans la phénoménologie de Husserl; jo 1929–1930 m. filosofijos daktaro tezės), „Nuo egzistencijos prie egzistentų" (De l’Existence à l’Existant; 1947 m.), ir „Atrandant būtį su Husserliu ir Heideggeriu“ (En Découvrant l’Existence avec Husserl et Heidegger); pirmasis leidimas 1949 m., vėlesnis leidimas 1967 m.).

Gavęs daktaro laipsnį, E. Levinas pradėjo mokyti žydų vaikus vidurinėje mokykloje Paryžiuje, vėliau tapo jos direktoriumi. 1961 m. pradėjo dėstyti Puatjė universitete, 1967 m. Paryžiaus universiteto Nanterre filiale ir Sorbonos universitete 1973 m., kur 1979 m. išėjo į pensiją. Jis taip pat buvo Šveicarijos Freiburgo universiteto profesorius.

1989 m. už savo filosofinius kūrinius buvo apdovanotas Balzano premija.Emmanuel Lévinas: 1989 Balzan Prize for Philosophy. International Balzan Prize Foundation. Nuoroda tikrinta 2024-05-16.

 Atminimas 
 2006 m. Paryžiaus centre, greta Panteono jo vardu pavadinta aikštė (place Emmanuel Levinas).Emanuelio Levino aikštė vkpk.lt
 2006 m. Kauno senamiestyje ant pastato, kuriame gimė ir augo E. Levinas (Karaliaus Mindaugo pr. 37 / Spaustuvinkų g. 7) atidengta memorialinė lenta (skulpt. Leonas Adomkus) lietuvių kalba, 2012 m. šalia jos – kita, prancūzų kalba.Jewish heritage in Lithuania. Emanueliui Levinui skirta memorialinė lenta KauneLevinas Emanuelis (Levinas Emmanuel) azuolynobiblioteka.lt
 2013 m. pavadinta nauja gatvė Kaune, Romainiuose).
 2015 m. pavadintas Emanuelio Levino skveras Kaune, prie V. Putvinskio gatvės.
 2021 m. atidarytas Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Emanuelio Levino centras Kaune, V. Putvinskio g. 14.

 Bibliografija 
 1930. The Theory of Intuition in Husserl’s Phenomenology.
 1947. De l’existence à l’existant. (Existence and Existents)
 1948. Le Temps et l’Autre. (Time and the Other)
 1949. En Découvrant l’existence avec Husserl et Heidegger.
 1961. Totalité et infini: essai sur l’extériorité. (Totality and Infinity)
 1963 & 1976. Difficult Freedom: Essays on Judaism.
 1972. Humanisme de l’autre homme (Humanism of the Other)
 1974. Autrement qu’être ou au-delà de l’essence. (Otherwise than Being or Beyond Essence)
 „A Language Familiar to Us“. Telos 44 (Summer 1980). New York: Telos Press.
 1982. Of God Who Comes to Mind
 1991. Entre Nous

 Išnašos 

Kategorija:Fenomenologai
Kategorija:Prancūzijos filosofai
Kategorija:Prancūzijos lietuviai