Maroko karinės pajėgos

Karališkosios Maroko karinės pajėgos () kaip nacionalinės ginkluotosios pajėgos sudarytos 1956 m. Marokui iškovojus nepriklausomybę. Armijos pagrindą sudarė kolonijinėse Prancūzijos ir Ispanijos karinėse pajėgose tarnavę marokiečiai ir nacionalinio–išsivadavimo judėjimo kariai.

 Skirstymas 
 Armijos rūšis: Kiekis Įkurta Karališkosios sausumos pajėgos 178 000 1956 m. Karališkosios karinės oro pajėgos 13 500 1956 m. Karališkosios jūrų pajėgos 7 800 1960 m. Karališkoji Maroko žandarmerija 40 000 1956 m. Pagalbinės pajėgos (nacionalinė policija ir žvalgyba) 45 000 1956 m. Maroko Karališkoji apsauga 6 000 1956 m. VISO: 255 300 -

 Istorija 
1950 metais karaliaus Hasano II–jo nurodymu Maroko karališkosios karinės pajėgos nuslopino partizaninį judėjimą Rifo kalnuose, kur vietiniai berberai kovojo už regiono nepriklausomybę. Operacijoje dalyvavo apie 20 000 karių.

1960 metais karališkosios karo pajėgos ne kartą dalyvavo kariniuose veiksmuose prieš Alžyro armiją šalies pasienyje.

Karo pradžioje su Vakarų Sachara, Maroko ginkluotosios pajėgos ženkliai sustiprėjo ir 1990 m. antroje pusėje reguliarioje armijoje tarnavo jau 195 500 karių (175 000 sausumos armija, 13 500 – oro pajėgos ir 7 000 – jūrų pajėgos). 1994 m. išlaidos gynybai sudarė 1/10 šalies biudžeto.

Po nepriklausomybės paskelbimo Maroko armija ne kartą šalyje vykdė ir destabilizacinius veiksmus prieš monarchiją. 1971 m. birželio 10 d. buvo pabandyta užimti karaliaus rūmus Shirate, netoli sostinės Rabato, o 1972 m. rugpjūčio 16 d. buvo bandymas numušti karaliaus lėktuvą, grįžtantį namo iš oficialaus vizito Prancūzijoje.

Armija taip pat malšino protesto demonstracijas ir nepaklusnumo akcijas 1981 m. Kasablankoje ir 1990 m. – Fese.

 Galerija 

 Išnašos 

Kategorija:Marokas
Kategorija:Ginkluotosios pajėgos pagal valstybes