Sevežo kunigaikštystė

Sevežo kunigaikštystė (, ) – kunigaikštystė su sostine Sevežu (Siewierz).

Iš pradžių šios žemės buvo Krokuvos žemės dalis, kuri buvo Mažosios Lenkijos dalis. Kunigaikštystė buvo įkurta maždaug 1341 m., Lenkijos karalystės skilimo laikais ir tapo priklausomas nuo Silezijos. Ji buvo viena iš daugelio Silezijos kunigaikštysčių. Iki 1443 m. ją valdė Piastai ir Bohemijos karalius.

1443 m. kardinolas Zbignevas Olesnickis (Zbigniew Oleśnicki) už 6000 sidabrinių grašių nupirko Sevežo kunigaikštystę, ir ji tapo Krokuvos vyskupų nuosavybe. Nuo tada Sevežo kunigaikštystės sritys vėl tapo Mažosios Lenkijos dalimi, kurios centru tapo Krokuva (tuo pat metu nutrūko kunigaikštystės ryšiai su Silezija). Ši mažytė kunigaikštystė turėjo savo įstatymus, iždą, kariuomenę.
1790 m. Didysis Seimas formaliai įjungė Sevežo kunigaikštystę į Abiejų Tautų Respubliką (Lenkijos karalystės karūna). 1795 m. kunigaikštystė (ši Mažosios Lenkijos dalis) ir gretimi rajonai buvo Prūsijos aneksuoti, kurioje buvo sudaryta Naujosios Silezijos provincija (Neuschlesien). 1800 m. vyskupai iš Sevežo pasitraukė.1807 m. kunigaikštystė buvo trumpam atkurta Napoleono ir padovanota Prancūzijos maršalui Žanui Lanui.

Vienos kongresas 1814–1815 m. kunigaikštystę priskyrė Rusijos valdomai Lenkijai. 1918 m. buvusios Sevežo kunigaikštystės žemės tapo Lenkijos respublikos dalimi. 1939–1945 m. Sevežo žemės buvo laikomos Vokietijos dalimi. Šios žemės buvo grąžintos Lenkijai 1945 m., išsivadavus iš vokiečių okupacijos.

Krokuvos vyskupai iki 1951 m. titulavo save Sevežo kunigaikščiais.

Kategorija:Mažosios Lenkijos provincija
Kategorija:Silezijos kunigaikštystės