Generalgevaldigeris

Generalgevaldigeris () – aukščiausios karo policijos pareigos carinės Rusijos kariuomenėje 1711–1864 m., įtvirtintos 1716 metų Petro I Karinio statuto. Generalgevaldigeris turėjo ir jurisdikcinių (teisminės valdžios) įgaliojimų.

 Pareigos 
Generalgevaldigerio pareigos:
 prižiūrėti, kaip vykdomi aukščiausių vadų įsakymai
 stebėti, kaip profesionalią markitantų ir jų pagalbininkų veiklą
 kiekvieną savaitę inspektuoti kariuomenės stovėjimo vietas
 aptikus marodieriavimo, plėšimo, prievartavimo, padegi(nėji)mo požymių – ištirti bylas, paskelbti nuosprendį ir perduoti jį įvykdyti nepriklausomai nuo asmens laipsnio.

 Statusas, kompetencija 
Generalgevaldigeris turėjo pulkininko laipsnį. Jo padėjėjas rumormeisteris turėdavo du pavaldžius seržantus. Generalgevaldigeriui paklusdavo budintys pulko profosai. Tam, kad generalgevaldigeris galėtų įvykdyti mirties bausmę, jo žinioje būdavo dvasininkas ir budelis.

Pagal 1720 m. lauko armijos etatus lauko armija turėdavo turėti du generalgevaldigerius (papulkininkius). Pagal rangų lentelę generalgevaldigeriai buvo priskirti VII klasei. 1792 m. Jekaterina II generalgevaldigerius perkėlė į VI klasę (pulkininkų analogas).

1812 m. „Didžiosios veikiančios armijos valdymo nuostatose“ buvo rašoma: „Generalgevaldigeris yra karinis policmeisteris armijos stovykloje, bazavimosi vietoje ir vagenburge. Generalgevaldigerį išrinkdavo iš vyresniųjų karininkų, jis paklusdavo Vyriausiojo armijos štabo budinčiajam generolui. Generalgevaldigeris turėdavo kelis padėjėjus iš jaunesniųjų karininkų (gevaldigerius), jam pavaldus konvojaus būrys.

Gevaldigerių pareigos buvo panaikintos 1862–1864 m., kai buvo kuriamos karinės apygardos ir sausumos kariuomenėje buvo panaikinti atskiri korpusai ir atskiros armijos.

 Nuorodos 
 Генерал-гевальдигер

Kategorija:Karinės pareigos
Kategorija:Karinė teisėsauga
Kategorija:Istorinės teisinės pareigybės