Jón Baldvin Hannibalsson

Jonas Baldvinas Hanibalsonas (Jón Baldvin Hannibalsson, g. 1939 m. vasario 21 d.) – Islandijos ekonomistas, politikas, diplomatas.

Edinburge ekonomisto išsilavinimą gavęs būsimasis ministras studijavo ir Stokholmo bei Harvardo universitetuose. Buvo laikraščio „Frjáls Þjóð“ (1964–1967 m.) ir žurnalo „Alþýðublaðið“ (1979–1982 m.) vyriausiasis redaktorius. 1982 m. išrinktas į parlamentą – Altingą ir buvo jo nariu iki 1998 m.

1984–1996 m. jis vadovavo Islandijos socialdemokratų partijai,Jón Baldvin Hannibalsson. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2025-09-22. 1987–1988 m. ėjo finansų, o 1988–1995 m. – užsienio reikalų ministro pareigas. Vėliau J. B. Hanibalsonas ambasadoriavo JAV, Suomijoje, atstovavo Islandijos interesams Baltijos šalyse.

Jam einant Islandijos užsienio reikalų ministro pareigas, Islandija pirmoji pripažino Baltijos šalių valstybingumą 1991 m.

Tuoj po 1991 m. sausio įvykių atvyko į Vilnių pademonstruoti solidarumo (vienintelis iš Vakarų šalių užsienio reikalų ministrų), o praėjus keletui savaičių su savo tautiečiais pripažino Baltijos šalių nepriklausomybę.

Jis apdovanotas Sausio 13-osios atminimo medaliu, LDK Gedimino ordino Komandoro didžiuoju kryžiumi, taip pat yra Vilniaus garbės piliečiu.

 Išnašos 

Kategorija:Islandijos parlamento nariai
Kategorija:Islandijos užsienio reikalų ministrai
Kategorija:Vilniaus miesto garbės piliečiai