Upytės apskritis

Upytės apskritis (arba Upytės pavietas) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje, Nevėžio ir Mūšos upynuose. Centras – Upytė, vėliau – Panevėžys.

 Istorija 

1565–1566 m. Lietuvoje vyko administracinė ir teismo reforma, po kurios įsigaliojo naujas valstybės administracinis padalijimas, sukurta nauja teismų sistema. Valsčiai buvo jungiami po keletą ir sudarė pavietus, kurie įėjo į vaivadijas. Upytės pavietas kartu su Kauno, Gardino, Lydos ir Trakų pavietais įėjo į Trakų vaivadiją.

Apskritis (pavietas) suformuota 1564–1566 m. reformos metu Upytės valsčiaus teritorijoje, jos centru paskirtas Panevėžys. Pavietuose buvo sudaromi seimeliai, kuriuose galėjo posėdžiauti visi pavieto bajorai. Seimeliai sprendė mokesčių, pavieto iždo, pavieto karinių dalinių, pareigūnų rinkimo reikalus. Seimeliuose buvo svarstomi ir valstybės reikalai, renkami atstovai į valstybės Seimą. 1717 m. seimelių įgaliojimai buvo susiaurinti. Seimeliui vadovavo aukščiausias pavieto pareigūnas – maršalka. Seimelis rinko vėliavininką, pranešdavusį bajorams apie visuotinį šaukimą, mokesčių rinkiką ir kitus pareigūnus. Paviete veikė pilies teismas, nagrinėjęs kriminalines bylas, ir žemės teismas, sprendęs ginčus dėl žemės. Pavieto teismai veikė Panevėžyje, 1614 m. pastatyti pastatai, iš kurių vienas, buvęs teismo archyvas išliko iki šių dienų.

Nors administracinis centras iš Upytės išsikėlė į Panevėžį, jos pavadinimą teritorinis darinys išlaikė dar beveik 300 metų. 1791 m. lapkričio 2 d. Panevėžiui iš naujo patvirtintas Upytės pavieto centro statusas.Panevėžio herbo istorija. 2023-09-08, Bernardinai.lt (tikrinta 2025-08-21). Iki 1795 m. apskritis priklausė LDK Trakų vaivadijai (1793 m. buvo paskelbta Upytės vaivadija), 1795–1797 ir 1801–1843 m. Rusijos imperijos Vilniaus, 1797–1801 m. Lietuvos gubernijai. 1831 m. pertvarkyta į Panevėžio apskritį.

|-
| 1790 || 9100 || 83 909 || || 25 miestai ir miesteliai
|}

 Upytės pavieto pareigūnai 
 Seniūnai 
 XVI a. pradžia – Baltramiejus Gineitis-Gineitavičius (Pilsudskis), sūnus Stanislovo Gineičio-Gineitavičiaus (minimo 1499 m. konstitucijoje)
 1576 – Jonas Zareckas (t. p. Lietuvos dvaro paiždininkis, Vilniaus raktininkas)
 1615–1629 – Jeronimas Valavičius
 1639 – Eustachijus Kurčas ()
 1765 – Pranciškus Grincevičius
 1770 – Puzyna (buvo vedęs Antaniną iš Bžostovskių )

 Maršalkos 
 1597 – Jonas Sicinskis (seimelio maršalka)
 1733 – Mykolas Korsakas ()
 1770 – Bytautas

 Pakamariai 
 1803 – Vincentas Staševskis, t. p. Tadas Staševskis

 Vėliavininkai (karužai) 
 1567 – Mikalojus Janavičius
 1765–1770 – Benediktas Karpis, buvo vedęs Rachelę Puzynienę (iš Bžostovskių )

 Vaiskiai 
 1770 – Bialozaras

 Stalininkai 
 1770 – Andrius Staševskis, buvo vedęs Joaną Šiukštaitę () Staševskienę (), susilaukė sūnaus Juozapo (vedė Konstanciją Puzynaitę) ir dukros Pranciškos
 1787 - Juozapas Kimbaras, buvo vedęs Tado Kosciuškos seserį Oną Kosciuškaitę (). Sūnus Anupras Kimbaras () Varšuvos kunigaikštystės kariuomenės karininkas. 

 Ginklininkai 
 1708 – Mikalojus Komaras (kardininkas, t. p. ir Vilkmergės pavieto)
 1770 – Tomas Koryzna (buvo vedęs Zavišaitę)

 Šaltiniai 

 Nuorodos 


 Likimo pakirstas talentas – Aleksandras Pilsudskis (1836–1866)