Luisiadės salynas

Luisiadės salynas () – dešimt ištįsusių vulkaninių salų ir koralinių rifų, esančių į pietryčius nuo Naujosios Gvinėjos, tarp Saliamono jūros (į šiaurę nuo jos) ir Koralų jūros (į pietus nuo jos). Arčiausiai Naujosios Gvinėjos stūkso Sidėjos ir Basilakio salos, o kiek toliau Misima, Vanatinajus ir Roselo salos. Salynas yra Papua Naujosios Gvinėjos Milno Įlankos provincijos dalis ir apima apie 1 600 km² (didžiausia sala – Vanatinajus, 800 km²). Salas 1606 m. pirmą kartą aprašė Luisas Vaesas de Toresas. 1768 m. Lui Antuanas de Bugenvilis salas pavadino Prancūzijos karaliaus Liudviko XV garbei.

 Salyno gamta 
Saloje vyrauja atogrąžų klimatas, o didžioji dalis paviršiaus padengta atogrąžų miškais. Šie miškai yra daugelio endeminių rūšių namai: endeminių medžių (pandanų), penkių endeminių varlių rūšių, dviejų endeminių driežų rūšių ir penkių endeminių paukščių rūšių.

Kategorija:Papua Naujosios Gvinėjos salos