Girdava

Girdava (arba Girduva; , nuo 1946 m. Železnodorožnas, ) – gyvenvietė Rusijoje, Kaliningrado srities pietinėje dalyje, apibus Priegliaus baseino Ameitos upės, pasienyje su Lenkija. Pro miestą eina geležinkelis Įsrutis–Torūnė (Lenkija), plentai į Karaliaučių, Įsrutį. Girdavos geležinkelio stotis, pilies liekanos, senoji alaus darykla „Kinderhof“. Išvystyta plytų, sūrių, sviesto gamyba.

 Etimologija 

Girdava – asmenvardinis vietovardis: XIII a. minimas bartų pilies savininkas didžiūnas Girdavas. Užėjus sovietams, lietuvių istorikas Povilas Pakarklis teikė siūlymą RTFSR Ministrų Tarybai palikti senąjį miesto vardą, tačiau į jį neatsižvelgta – 1946 m. gyvenvietė pervadinta Železnodorožnu (nuo  – „geležinkelis“), galbūt pabrėžiant miesto rytuose esantį geležinkelio mazgą link Lenkijos.

 Istorija 

Gyvenvietės pradžia – IX–XIII a. prūsų bartų medinė pilis. XIII a. jos savininkas didžiūnas Girdavas iš kryžiuočių priėmė krikštą ir jiems perdavė pilį. Sudegintos pilies vietoje 1325 m. kryžiuočiai pastatė mūrinę, bet ją 1336 m., 1347 m., 1366 m. sugriovė Gedimino, Algirdo ir Kęstučio kariuomenės, 1455 m. ir 1485 m. – lenkai.

Girdavos gyvenvietė minima nuo XIV a., Kulmo teisės jai suteiktos nuo 1398 m. 1406 m. miestas apjuostas mūro siena. XIV a. pastatyta katalikų bažnyčia, evangelikų liuteronų bažnyčia, sovietmečiu sugriauta, restauruojama. 1428 m. įsikūrė dominikonų vienuolynas, 1409 m. įsteigta pradžios mokykla. 1469 m. miesto savininku tapo Saksonijos grafas G. fon Šlybenas, apylinkėse įgijęs didelių dvarų. Nuo XVI a. Girdava priklausė Mažajai Lietuvai, 1818–1945 m. – apskrities centras. XIX a. pab. Girdava tapo geležinkelio transporto mazgu, ėmė plėstis. 1945 m. užimta TSRS kariuomenės, nuo 1946 m. priklauso Rusijos fedracijos Kaliningrado sričiai.

1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities centras.

1945–2019 m. turėjo miesto tipo gyvenvietės statusą.https://web.archive.org/web/20200720134646/http://docs.cntd.ru/document/553392321

 Gyventojai 

Mieste daugiausia gyveno vokiečių. Nuo XVI a. parapijoje dauguma gyventojų buvo lietuvininkai, bartai (tarp jų ir sulietuvėjusių); į pietinę dalį atsikėlė mozūrų. Pamaldos evangelikų liuteronų bažnyčioje vyko trimis kalbomis, lietuvių ir lenkų – iki XIX a. pabaigos.

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 Kraštiečių internetinis puslapis 

Kategorija:Girdavos apskrities gyvenvietės
Kategorija:Pravdinsko rajono gyvenvietės