Benekainys

Benekáinys (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, 12 km į šiaurę nuo Varanavo, prie Šalčios upės, kelio Šalčininkai–Varanavas pusiaukelėje. Apylinkės centras. Benekainių geležinkelio stotis.

 Istorija 

Benekainių dvaras žinomas LDK laikais. 1634 m. pastatyta katalikų bažnyčia, įsteigta parapija, 1638 m. – prieglauda. XVIII a. įkurta mokykla. 1902 m. pastatyta dabartinė Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (sovietmečiu uždaryta, 1989 m. grąžinta katalikams). 1910–1945 m. veikė Vilniaus žemės ūkio tyrimo stotis. Apie 1930 m. pastatyta dabartinė Benekainių geležinkelio stotis.

Iki 1795 m. Benekainys priklausė Vilniaus vaivadijai, valdant Rusijos imperijai – Vilniaus gubernijai. XIX a. tai buvo miestelis, Lydos apskrities Benekainių valsčiaus centras. 1920–1939 m. buvo užgrobusi Lenkija, 1939 m. kraštą okupavus TSRS – priskirti Baltarusijos TSR. 1861–1950 m. buvo valsčiaus centras. 1942–1944 m. Benekainių valsčius priklausė Ostlando Lietuvos generalinei sričiai.

 Lietuviai 

Benekainių apylinkėse nuo seno gyventa lietuvių, jos įėjo į vientisą lietuvių kalbos arealą, visų gyvenviečių pavadinimai lietuviški. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje lietuviai sparčiai slavėjo. XX a. pradžioje lietuviškai dar kalbėjo maždaug pusė parapijos gyventojų (namuose), kiti – daugiausia baltarusiškai. Pamaldos buvo laikomos tik lenkų kalba. Lenkijos valdymo metais miestelyje veikė Ryto draugijos lietuvių mokykla, aplinkiniuose kaimuose apie 10 mokyklų ir Šv. Kazimiero draugijos 14 skyrių (vėliau uždaryti). 1942–1944 m. veikė lietuviška pradinė mokykla, vėliau kurį laiką progimnazija. Pagal 1942 m. gyventojų surašymą lietuviai sudarė 18 proc. Benekainių valsčiaus gyventojų. XX a. pabaigoje lietuviškai kalbėjo tik pavieniai vyresnės kartos žmonės.

 Gyventojai 

 Šaltiniai 

Kategorija:Varanavo rajono gyvenvietės
Kategorija:Gardino srities agromiesteliai