Nikolajus Višeslavcevas

Nikolajus Višeslavcevas (, 1890 m. balandžio 26 d. Ano kaime, Poltavos gubernija, dabar Ukraina – 1952 m. kovo 12 d. Maskvoje) – rusų dailininkas, grafikas.

 Biografija 
Nikolajus Višeslavcevas gimė 1890 m. balandžio 26 d. Ano kaime, Poltavos gubernija, (dabar Ukraina). Tėvas buvo grafo Kočubėjaushttp://www.rulex.ru/01110233.htm  dvaro valdytojas, motina, pagal šeimos palikimą, – grafienė Kočubėja.

N. Višeslavcevas baigė Tambovo gimnaziją ir 1906 m. įstojo į Maskvos dailės mokyklos tautodailės ir lipdybos klasę. 1908 m. mokslų tęsti išvyko į Paryžiaus privačią F. Kolarosio () akademiją ()http://www.experiencefestival.com/acadmie_colarossi Académie Colarossi. Gyvendamas Paryžiuje dažnai vyko į Italiją studijuoti senovės meistrų technikos, ypač domėjosi L. da Vinčio naudota sfumato spalvų technika, kurią vėliau N. Višeslavcevas naudojo savo darbuose. 1914 m. grižo į Rusiją.

1914 m. įstojo į praporščikų mokyklą iš kur buvo paskirtas į Ardagano–Michailovsko pulką. Karo metu buvo sunkiai sužeistas į galvą, apdovanotas Georgijaus kryžiumi.

1939–1948 m. dėstė piešimą ir kompoziciją Maskvos poligrafijos institutehttp://www.mgup.ru/index.php?option=com_content&task=view&id=12&Itemid=49   ir Maskvos meno institutehttp://www.pencil.nm.ru/  .

Visą savo gyvenimą N. Višeslavcevas ruošėsi parašyti knygą apie L. da Vinčį, rinko literatūrą apie didįjį menininką. Bet 1948 m. po N. Višeslavcevo archyvo ir bibliotekos arešto viskas dingo Lubiankos rūsiuose. Šis įvykis, taip pat dviejų jo studenčių iš Poligrafijos instituto areštas, sukėlė insultą. Po insulto N. Višeslavcevas liko paralyžiuotas, kas išgelbėjo jį nuo tremties.

N. Višeslavcevas mirė 1952 m. kovo 12 d. Maskvoje.

 Kūryba 
Jau 20–tais XX a. metais N. Višeslavcevas buvo žinomas kaip dailininkas–grafikas, iliustravo knygas (tarp jų ir Didžiąją ir Mažąją TSRS enciklopedijas), kūrė dailininkų, muzikantų ir poetų portretų, iš natūros piešė Maskvos metro, išleido serijas atvirukų ir pašto ženklų.
Sukūrė unikalią portretų galerija: A. Goldenveizerio ir jo žmonos, M. Čechovo, A. Belo, M. Cvetajevos (), B. Pasternako (), P. Florenskio (), N. Metnerio (), G. Špeto () ir kt.
N. Višeslavcevo darbai nėra žinomi plačiajai visuomenei. Jis mėgo dirbti pastelės technika ir dėl sudėtingo tokių darbų saugojimo, beveik visi yra Rusijos muziejų fonduose. N. Višeslavcevas buvo artimai pažįstamas su poete Marina Cvetajeva, kuri skyrė jam 27 lyrinius eilėraščius.

 Šeima 
N. Višeslavcevas pirmą kartą vedė būdamas jaunas, kad įteisintų būsimą vaiką, paskui su žmona ir gimusia dukterimi ryšių nepalaikė.
1923 m. vedė Olgą Baratovą (), auklėjo jos sūnų Vadimą, kuris žuvo kare.

 Išnašos 


 Nuorodos 
 Nikolajus Višeslavcevas (rusų kalba)
 Nikolajaus Višeslavcevo „Didelis ir tylus kelias“  (rusų kalba)
 Biografija  (rusų kalba)

Višeslavcevas
Višeslavcevas
Višeslavcevas