Stasys Pundzevičius

Stasys Pundzevičius (1893 m. rugsėjo 2 d. Laibiškiai, dab. Kupiškio raj. – 1980 m. spalio 20 d. Niujorkas) – Lietuvos karininkas, divizijos generolas.

 Biografija 
1913 m. baigęs Panevėžio realinę mokyklą, 1913–1915 m. studijavo Kijevo komercijos institute. 1916 m. mobilizuotas ir pasiųstas į Orenburgo karo mokyklą, kurią baigęs, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenės pulkuose, dalyvavo I pasaulinio karo kovose Šiaurės fronte. 1918 m. pateko į vokiečių nelaisvę.

1918 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1919 m. pradžios tarnavo Lietuvos kariuomenėje. Dalyvavo kovose su bolševikais ir bermontininkais. 1919–1920 m. 1-osios brigados vado Prano Liatuko, vėliau Pirmosios divizijos vado Kazio Ladigos adjutantas. Kartu su Juozu Lanskoronskiu parengė operacijų planus Giedraičių-Širvintų kautynėms, kurios sėkmingai buvo pravestos vadovaujant gen. Edvardui Adamkakavičiui ir gen. Silvestrui Žukauskui. 1920 m. perėjo dirbti į krašto apsaugos ministro kanceliariją. 1921–1922 m. 4-osios pėstininkų divizijos štabo viršininkas. 1922 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1922 m. Vyriausiojo štabo Operacijų skyriaus viršininkas. 1923–1925 m. mokėsi Čekoslovakijos karo akademijoje. 1925–1927 m. 5-ojo pėstininkų pulko vadas. Be to, Lietuvos karininkų Ramovės seniūnų tarybos narys, Karo mokslo draugijos centro tarybos narys. 1927–1934 m. Lietuvos karo aviacijos viršininkas. Jam vadovaujant 1928–1929 m. Lietuvos karines oro pajėgas papildė 15 modernių itališkų naikintuvų „Fiat“ ir 20 lengvųjų bombonešių „Ansaldo“ bei pirmieji Antano Gustaičio sukonstruoti lėktuvai ANBO-3 ir ANBO-4. Suformuotos dvi naujos eskadrilės, įrengtas Zoknių aerodromas prie Šiaulių.

1935 m. paskirtas Antrosios divizijos vadu, kartu ir Kauno įgulos viršininkas. Vėliau Trečiosios pėstininkų divizijos štabo viršininkas Šiauliuose, nuo 1935 m. rugpjūčio mėn. pirmosios pėstininkų divizijos vadas Panevėžyje. 1935 m. brigados generolas, nuo 1938 m. divizijos generolas. Nuo 1939 m. balandžio 1 d. iki 1940 m. birželio 15 d. Lietuvos kariuomenės paskutinis Generalinio štabo viršininkas. Daugelį kartų laikinai ėjo Lietuvos kariuomenės vado pareigas.

1939 m. spalio 18 d. kartu su Lietuvos kariuomenės vadu generolu S. Raštikiu pasirašė Kariuomenės vado įsakymą Nr. 42 dėl Lietuvos karių įžengimo į Vilnių. Vykdamas į 1940 m. birželio 15 d. paskutinį Vyriausybės posėdį, S. Pundzevičius šifruota telegrama divizijų vadams perdavė įsakymą pasiruošti vykdyti gynybos planą R prieš rususAr planavo Lietuvos valdžia 1940 m. pirmoje pusėje konfliktą su RA karinėmis įgulomis? . Paskutiniame posėdyje Lietuvos Prezidentui  A. Smetonai paklausus gen. S. Pudzevičiaus, ar mes pajėgūs apsiginti nuo sovietų okupacijos, atsakė taip: „Manau, kad būtų patartina priešintis, bet realiai, matant esamą situaciją šalyje ir Lietuvos kariuomenės apsupimą, tai būtų bergždžia, todėl praktiškai bet koks efektyvus pasipriešinimas kariniu požiūriu yra neįmanomas.“Apklausa JAV KongresePaskutinio posėdžio metu buvo priimtas sprendimas nesipriešinti. Kariuomenės vadas Vincas Vitkauskas išvyko į pasienį pasitikti raudonarmiečių, o S. Pundzevičius atšaukė direktyvą R, kad kariuomenė nepradėtų veikti savarankiškai ir priešintis raudonarmiečiams.Neryžtingos dvejonės kaina 

TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. gruodžio 16 d. iš kariuomenės atleistas. Buvo sekamas NKVD. Vienas Birželio sukilimo organizatorių ir vadovų, nuo 1941 m. birželio 24 d. Lietuvos laikinosios vyriausybės paskirtas Lietuvos ginkluotųjų pajėgų vadu, buvo krašto gynybos tarybos narys. 1944 m. su šeima per Vieną pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. apsigyveno JAV, Niujorke. Emigracijoje visą laiką daugiausia pradirbo sodininku ir slaugė sergančią žmoną. 1947–1955 m. buvo paieškomas KGB.

Mokėjo lietuvių, rusų, lenkų, čekų, vokiečių, prancūzų ir anglų kalbas.

Mirė 1980 m. spalio 20 d. Niujorke, Great Neck. Kartu su žmona palaidotas St. Charles / Resurrection Cemeteries kapinėse Niujorke (Section:31, Row:CC, Grave:43, kapinės atidarytos nuo 8.00-17.00).

 Apklausa JAV Kongreso komitete 
Generolo S. Pundzevičiaus 1953-09-21 apklausa JAV Kongreso House Baltic Committee dėl Lietuvos okupacijos aplinkybių.
Apklausos protokolo vertimą į lietuvių kalbą žr. čia

 Apdovanojimai 
 1921 m. 1-ojo laipsnio Vyties Kryžius Nr.1395
 1925 m. Klaipėdos krašto išvadavimo sidabro medalis
 1927 m. Čekoslovakijos Baltojo liūto 4-ojo laipsnio ordinas su kardais
 1928 m. DLK Gedimino 3-ojo laipsnio ordinas
1928 m. Lietuvos Nepriklausomybės medalis
 1929 m. Latvijos išsivadavimo karo 10-mečio medalis
 1930 m. Italijos Karūnos 3-ojo laipsnio ordinas
 1933 m. Vytauto Didžiojo 3-ojo laipsnio ordinas
 1934 m. Plieno sparnų garbės ženklas
 1935 m. Latvijos Trijų žvaigždžių 3-ojo laipsnio ordinas
 1937 m. Šaulių žvaigždės ordinas
1939 m. Šaulių žvaigždės medalis
1939 m. Ugniagesių Artimui pagalbon 1-ojo laipsnio kryžius
 1939 m. Latvijos Aizsargų nuopelnų kryžius

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Alfonsas Zubreckas, Paskutinis kariuomenės štabo viršininkas, XXI amžius, Nr. 78, 2005 m. 
 Lietuvos kariuomenės karininkai 1918–1953, 6 tomas, 180 p.
 Pundzevičius Stasys, Lietuvos Aviacijos Istorija 1919–1940 m.
 Dariaus ir Girėno laidotuvės. Kalbą sako karo aviacijos viršininkas Stasys Pundzevičius
 Aviacijos viršininkas generalinio štabo pulkininkas leitenantas Stasys Pundzevičius, sėdintis ant suoliuko šlaito fone
 Stasys Pundzevičius (dešinėje) su L. Tauniu prie Linksmadvario angarų Kauno Aleksoto aerodrome

Kategorija:Tarpukario Lietuvos kariuomenės divizijos generolai‎
Kategorija:5-ojo pėstininkų Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Kęstučio pulko vadai
Kategorija:JAV lietuviai