Kristina Vaza

Kristina Vaza (, 1626 m. gruodžio 17 d. Stokholmas – 1689 m. balandžio 19 d. Roma) – 1632–1654 m. valdanti Švedijos karalienė.

 Biografija 
Kilusi iš Vazų dinastijos. Tėvas Gustavas II Adolfas, motina Marija Eleonora fon Brandenburg. Iki 1644 m. už mažametę Kristiną valdė Regentų taryba, kuriai vadovavo kancleris Akselis Oksenstierna. Kristina įgijo itin gerą išsilavinimą. Ji laisvai kalbėjo danų, graikų, ispanų, italų, lotynų, olandų, vokiečių kalbomis. Tarp jos mėgstamiausių autorių buvo Ezopas, Cezaris, Justinas, Livijus, Vergilijus. Dar dvylikametė laiškuose grafui Jonui Kazimierui nagrinėjo politinius ir karybos klausimus.

Nors tarp siūliusių jai ranką ir širdį buvo žymiausių Europos karališkųjų šeimų atžalos, ji pasirinko viengungišką gyvenimą, kad galėtų jį skirti valstybės valdymui. Tai aiškinama, kad Kristina turėjo romantinius santykius su moterimi (artima draugė Ebba Sparre).A. Tangran, “Women in World History (Yorkin Publications 2000), p. 722-729 Script from Clark.edu 

 Valdymas 
1644 m. paskelbta pilnamete, 1650 m. karūnuota. Ribodama aristokratijos įtaką ieškojo sąjungininkų įvairiuose sluoksniuose – dalijo valstybės pareigas, titulus, bajorystę. Siekė kuo greičiau baigti 1618–1648 m. Trisdešimties metų karą. Domėjosi mokslu, filosofija ir teologija. Garsėjo kaip dosni mokslo ir meno globėja, Ją supo daug žymių asmenybių – Renė Dekartas, Blezas Paskalis ir kiti. 1649 m. sosto įpėdiniu pripažino pusbrolį Karolį Gustavą. 1654 m. birželio 6 d. sosto atsisakė ir užsitikrinusi kasmetines 200 000 riksdalerių pajamas, išvyko iš Švedijos.
Persirengusi vyriškais drabužiais atvyko į Antverpeną, o per Kalėdas Briuselyje slapta priėmė katalikybę. 1655 m. Insbruke popiežius Aleksandras VII jai iškilmingai suteikė Marijos Aleksandros vardą.

Apsigyvenusi Romoje bandė dalyvauti ir tarptautiniame politiniame gyvenime – 1657 m. siekė Neapolio, o 1668 m. abdikavus Jonui Kazimierui – Abiejų Tautų Respublikos sosto. Mirus karaliui Karoliui X Gustavui bandė grįžti į Švedijos sostą, bet paramos nesulaukė.
Vėl subūrė aplink save daug mokslininkų ir menininkų, kurie 1690 m. įkūrė Arkadijos akademiją. Sukaupė vertingus paveikslų, monetų, knygų, rankraščių rinkinius.

 Literatūra 
 Åkerman, S. Queen Christina of Sweden and her circle: the transformation of a seventeenth century philosophical libertine. New York: E. J. Brill. 1991 ISBN 90-04-09310-9.
 Buckley, Veronica. Christina. Queen of Sweden. London: Harper Perennial. 2005 ISBN 1-84115-736-8.
 Cartland, Barbara. The Outrageous Queen: A Biography of Christina of Sweden. London: Muller, 1956.
 Goldsmith, Margaret. Christina of Sweden: A Psychological Biography. New York: Doubleday 1933.
 Harrison, Ada. Christina of Sweden. London: Howe. 1929.
 Stolpe, Sven. Christina of Sweden. New York: Macmillan, 1966.
 Hjortsjö, Carl-Herman. The Opening of Queen Christina’s Sarcophagus in Rome. Stockholm: Norstedts. 1966
 Hjortsjö, Carl-Herman. Queen Christina of Sweden: A medical/anthropological investigation of her remains in Rome (Acta Universitatis Lundensis). Lund: C. W. K. Gleerup. 1966
 Mender, Mona. Extraordinary women in support of music. Lanham, Maryland: Scarecrow Press, 1997
 von Platen, Magnus. Christina of Sweden: Documents and Studies. Stockholm: National Museum. 1966
 Stolpe, Sven. Drottning Kristina. Stockholm: Aldus/Bonnier. 1996

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 Rubeno Mamuliano filmas

|-

Kategorija:Švedijos Vazos
Kategorija:Valdovai atsižadėję sosto