Lietuvos istorijos institutas

Lietuvos istorijos institutas – valstybinis mokslinių tyrimų institutas, vykdantis valstybei ir visuomenei svarbius ilgalaikius lituanistinius mokslinius tyrimus, socialinę ir kultūrinę jų plėtrą. 

 Istorija 
Pradžią platesniems moksliniams Lietuvos praeities tyrimams padarė 1855 m. įkurti Vilniaus laikinoji archeologijos komisija ir Senienų muziejus, jų įkūrimo iniciatoriai buvo Konstantinas Benediktas Stanislovas Tiškevičius, Eustachijus Tiškevičius, Adomas Honoris Kirkoras, Adomas Pliateris, Vladislovas Sirokomlė. Jie kasinėjo archeologijos paminklus, rinko ir užrašinėjo padavimus, legendas, rusų ir lenkų kalbomis leido leidinį „Vilniaus archeologijos komisijos užrašai“, surinko ir išleido senų Lietuvos graviūrų albumą.

Komisijos veiklą pratęsė 1907 m. Vilniuje įsikūrus Lietuvių mokslo draugija ir 1919 m. sudaryta Valstybinė archeologijos komisija. Siekiant susistemintai tirti lietuvių kalbą, lietuvių tautosaką ir Lietuvos praeitį, 1939 m. kovo 9 d. Kaune, Valstybės Tarybos salėje įkurtas Lituanistikos institutas. Institute buvo trys skyriai:
 Lietuvių kalbos, vedėjas prof. Antanas Salys
 Lietuvos istorijos, vedėjas prof. Ignas Jonynas
 Lietuvių tautosakos, vedėjas dr. Jonas Balys

Lietuvos istorijos skyrių sudarė Proistorės, Archeografijos ir Istorijos sekcijos. Skyriuje dirbo Vilniaus universiteto istorikai Ignas Jonynas, Zenonas Ivinskis, Adolfas Šapoka bei Juozapas Stakauskas, Vincas Trumpa, Konstantinas Avižonis, Simas Sužiedėlis. 1939–1940 m. veiklos rezultatai buvo paskelbti pirmame istorijos mokslo žurnalo „Lietuvos praeitis“ numeryje.

1940 m. Lietuvą okupavus Raudonajai armijai, vietoje Lituanistikos instituto įkurta Lietuvos mokslų akademija, kurios Humanitarinių mokslų skyriuje įsteigtas Istorijos ir archeologijos institutas. Pirmuoju jo direktoriumi 1941 m. balandžio 25 d. patvirtintas Konstantinas Jablonskis. Antrojo pasaulinio karo metais istorijos mokslo tyrimai buvo nutrūkę ir vėl atnaujinti 1945 m.

1952 m. Lietuvos istorijos institutas sujungtas su Teisės institutu. 1955 m. šis Istorijos ir teisės institutas buvo reorganizuotas į Lietuvos TSR Mokslų akademijos Istorijos institutą. 1988 m. Lietuvos istorijos institute buvo įsteigtas Pilių istorijos skyrius, kuris 1993 m. pertvarkytas į savarankišką Pilių tyrimo centrą „Lietuvos pilys“. 1990 m. balandžio 9 d. Lietuvos MA Istorijos institutas pavadintas Lietuvos istorijos institutu, o 1991 m. birželio 21 d. įregistruotas kaip savarankiška valstybinė mokslo įstaiga.

 Direktoriai 
 1941 m. balandžio – birželio mėn. – Konstantinas Jablonskis
 1946–1948 m. – Povilas Pakarklis
 1948–1970 m. – Juozas Žiugžda
 1970–1987 m. – Bronius Vaitkevičius
 1987–1992 m. – Vytautas Merkys
 1992–1999 m. – Antanas Tyla
 1999–2000 m. – Edmundas Rimša
 2000–2008 m. – Alvydas Nikžentaitis
 2008–2019 m. – Rimantas Miknys
 2019–2024 m. – Alvydas Nikžentaitis
 Nuo 2024 m. – Aurimas Švedas

 Skyriai 
 Archeologijos
 Miestų tyrimo
 Etnologijos
 Archeografijos
 Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės istorijos
 XIX amžiaus istorijos
 XX amžiaus istorijos
 biblioteka
 rankraštynas
 leidykla

Institute dirba 125 etatiniai darbuotojai, iš jų – 67 mokslininkai (4 humanitarinių mokslų habilituoti daktarai). Instituto bibliotekoje sukaupta daugiau kaip 144 000 vnt. įvairių laikotarpių leidinių istorine tematika.

 Leidyba 
Institutas kasmet vidutiniškai išleidžia 20 knygų. 1995–2006 m. išleistos 22 Lietuvos Metrikos knygos. Prioritetine kryptimi ir toliau lieka Lietuvos istorijos šaltinių publikavimas, bei daugiatomės „Lietuvos istorijos“ parengimas ir išleidimas.

Institutas leidžia tęstinius mokslo leidinius: „Lietuvos istorijos metraštis“, „Lietuvos archeologija“ (nuo 2005 m. kartu su Vilniaus ir Klaipėdos universitetais), „Lietuvos etnologija: socialinės antropologijos ir etnologijos studijos“, straipsnių rinkinius užsienio kalbomis – „Lithuanian Historical Studies“ ir „Archaeologia Baltica“.

 Šaltiniai 

 Nuorodos 


Kategorija:Lietuvos mokslo institutai
Kategorija:Lietuvos istorija
Kategorija:Archeologinės institucijos