Egėjo civilizacija

Egėjo civilizacija, dar vadinama Kretos-Mikėnų civilizacija, Minojine-Mikėnų civilizacija – senovinė civilizacija, klestėjusi II tūkst. pr. m. e. Balkanų pusiasalio pietuose ir Egėjo jūros salose. Tai – ankstyviausias Graikijos istorijos laikotarpis ir ankstyviausioji Europoje klestėjusi civilizacija.

 Geografija 
Egėjo civilizacija suklestėjo Egėjo jūros salose ir pakrantėse aplink ją. Smarkiai išraižyta Egėjo jūros pakrantė, salų „tiltai“ iki pat Mažosios Azijos ir Kretos sudarė palankias sąlygas prekybiniams ir kultūriniams mainams su Artimaisiais Rytais. 

Teritoriją sudarė trys atskiri regionai, kurių kultūros koegzistavo paraleliai:
 Kikladų salos - daug smulkių salelių, išsimėčiusių tarp Balkanų ir Mažosios Azijos. Tarp jų svarbiausios yra Melas, Naksas, Santorinis, Paras, Mikonas ir kt. Jos anksčiausiai perėmė kultūrines įtakas iš Sirijos ir Mažosios Azijos. Čia suklestėjo Kikladų kultūra.
 Kreta - sąlyginai didelė sala Egėjos jūros pietuose, kuri nuo III tūkst. pr. m. e. vystė prekybą su Egiptu, Sirija. Čia suklestėjo Minojinė civilizacija.
 Pietrytinė Balkanų pusiasalio dalis, kurioje suklestėjo Mikėnų kultūra. Ji daugiausia koncentravosi vietovėse prie Egėjo jūros. Čia yra keli geografiniai vienetai, tarp kurių susisiekimas trukdomas kalnų. Uždaras teritorijas sudaro Atika, Argolidė, Korintija, Bojotija, Lakonika. Susisiekimo keliais buvo daugiausia į rytus tekančių upių vagos.

Su Egėjo civilizacija artimai susijusi buvo ir Bronzos amžiaus Kipro kultūra, nors jai tiesiogiai nėra prikiriama. Toliau į rytus nutolusi didelė Kipro sala prekiavo su Sirija, Egiptu ir Hetitais. Jos gyventojai naudojo raštą, kildinamą iš Kretos. Vėlyvuoju laikotarpiu čia įsigalėjo Mikėnų kultūra.

 Istorija 
 Priešistorė 
Pietų Graikijos akmens amžiaus gyvenseną atspindi įspūdingi archeologinių kasinėjimų Franchthi oloje duomenys http://www.indiana.edu/~archaeol/franchthi/franchthi.html  (žr.), kurių metu buvo aptikta daug įvairių radinių, o netrukus sudaryta ir 24 gyvūnų bei žmonių figūrėlių kolekcija – antroji pagal didumą po Korinto kolekcijos. Dvi iš figūrėlių priskirtos Ankstyvajam neolitui, 11 – Viduriniajam neolitui, 6 – Vėlyvajam Neolitui ir 4 – Finaliniam neolitui.
7-ame tūkstantmetyje pr. m. e. Graikijos teritorijoje gyveno ne tik piemenys ir žemdirbiai auginę vynuoges ir alyvas, bet ir jūreiviai-žvejai, plaukioję apie 100 km į salas obsidiano įrankiams pargabenti.

Pirmieji Graikijos gyventojai kartais vadinami pelasgais. Į Balkanų regioną iš šiaurės atsikėlus indoeuropiečiams (tarp jų – achajai) 3-2 tūkstantmetyje pr. m. e. Graikijoje susidarė sudėtingesnė ir labiau hierarchiška visuomenės struktūra. Paplinta metalo naudojimas, išrandamos naujos žemdirbystės ir navigacijos technologijos. Indoeuropiečiams priskiriami žmonės atvyko su savo kalba ir papročiu įtvirtinti gyvenvietes.

 Kikladų kultūra 

Kikladų kultūra 3200–2000 m. pr. m. e. buvo paplitusi Kikladų salyne. Jos kūrėjai vertėsi žvejyba, medžiokle, rinko maistą. 3200–2800 m. pr. m. e. gyvenvietes kūrė jūros pakrantėse, pastatus statė iš nedegto molio, akmens arba ilgų skalūno plytų, vienaaukščius. 3 tūkstantmečio pr. m. e. pabaigoje atsirado pirmosios miesto tipo gyvenvietės (Filakopai). Kultūrai būdingi obsidiano, marmuro, vario ir sidabro dirbiniai, sidabriniai indai puošti gyvenimo scenomis. Keramika (amforos, vazos) lipdyta blizgančiu paviršiumi, dažniausiai puošta raižytais ir inkrustuotais geometriniai ornamentais.

Nuo 1800 m. pr. m. e. Kikladų kultūra patyrė stiprią Minojinės kultūros įtaką – čia išplito jai būdinga keramika. Po 1400 m. pr. m. e. Kikladų kultūrą pakeitė Mikėnų kultūra.

 Mino civilizacija 

Mino civilizacija – priešheleninė bronzos amžiaus civilizacija Kretoje ir Egėjo jūroje, klestėjusi maždaug 2700-1450 m. pr. m. e. Vėliau jų kultūrą nustelbė Mikėnų kultūra, užpuolusi minojiečius. Sprendžiant iš Mino dailės, Mino kultūrai būdinga matriarchatinė visuomenė ir deivės garbinimas.

Terminą „Minas“ sukūrė britų archeologas seras Arturas Evansas, remdamasis mitiniu karaliumi Minu, siejamu su labirintu, kuris, kaip nustatė Evansas, yra ne kas kitas kaip Knosas. Įmanoma, nors neįrodyta, kad Minas iš tikrųjų buvo minojiečių valdovo titulas.

Kreta buvo jūrinio susisiekimo tarp Egipto, Mažosios Azijos ir Graikijos centre. Greičiausia dėl to labiausiai apgyvendintos buvo rytinė ir centrinė salos dalis.

 Mikėnų kultūra 

Mikėnų kultūra yra Vėlyvoji graikų bronzos amžiaus kultūra. Ji truko nuo graikų atvykimo prie Egėjo jūros 1600 m. pr. m. e. iki civilizacijos žlugimo 1100 m. pr. m. e. Mikėnų kultūra yra fonas Homero epams ir graikų mitologijai. Kultūros pavadinimas kilo nuo Mikėnų archeologinės vietos šiaurės rytų Agrolyje, Peloponese, Pietų Graikijoje. Atėnai, Pylas, Tėbai ir Tirintas buvo kiti svarbūs laikotarpio miestai.

Visuomenę valdė karių aristokratija. Apie 1400 m. pr. m. e. mikėniečiai užvaldė Kretą, Mino kultūros centrą, ir iš jos perėmė raštą vadinamą Linijiniu A raštu. Vėliau jie sukūrė Linijinį B raštą.

Apie 1100 m. pr. m. e. civilizacija žlugo, daugelis miestų buvo nusiaubti ir prasidėjo Tamsieji amžiai. Tuo metu Graikijoje sumažėjo gyventojų ir išnyko raštingumas. Graikai šį nuosmukį priskyrė dorėnų invazijai, nors tam yra mažai įrodymų.

 Nuorodos