Izaokas I Komninas

Izaokas I Komninas (, apie 1005 m. – 1061 m. Konstantinopolis) – 1057–1059 m. Bizantijos imperatorius

 Biografija 
Kilęs iš Makedonų dinastijos, Komninų dinastijos pradininkas. 
Šeima 
Žmona Kotryna (Ksenija) Bulgarė, Bulgarijos caro Ivano Vladislovo duktė. Jiems gimė vaikai Emanuelis Komninas (m. 1059 m.) ir Marija Komnina.
 Valdymas 
Padedamas tėvo, imperatoriaus Bazilijaus I karininko, tapo artimas imperatoriui. 1057 m. dalyvavo kariškių sąmoksle prieš imperatorių Mykolą VI. Paflagonijoje (Mažoji Azija) paskelbtas imperatoriumi.

Valdymo pradžioje susikivirčijo su jį rėmusiu patriarchu Mykolu I Kerularijumi, kuris nepritarė kai kurių bažnyčios turtų nusavinimui, siekė bažnytinės valdžios viršenybės prieš pasaulietinę ir jį ištrėmė. 1059 m. sumušė vengrus ir pečenegus. 1059 m. lapkričio mėn. susirgo. Manydamas, kad liga mirtina, sostą perleido Konstantinui X Dūkui, pats pasitraukė į vienuolyną, kur gyveno iki mirties.

 Šaltiniai 

 Literatūra 
Norwich, John Julius: Breve historia de Bizancio. Cátedra, 2000. ISBN 84-376-1819-3

 Nuorodos 
 Biografijos ir bibliografija

Kategorija:Bizantijos imperatoriai
Kategorija:Valdovai atsižadėję sosto
Kategorija:Komninai