Kiautai (Smirnovas)

Kiautai (, nuo 1938 m. liepos 17 d. Zellmühle, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. Smirnovas, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, 9 km į pietvakarius nuo Tolminkiemio, prie kelio Gumbinė–Alėcka, prie Romintos upės ir jos kairiojo intako Kiautės santakos bei Kiautės ežero, Romintos girios pakraštyje. Nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės kaimas 

 Etimologija 

Nadruvos žemės kaimo pavadinimas Keutōs prūsiškos kilmės, susijęs su čia esančiais vandenvardžiais – Kiautės upe ir Kiautės ežeru.

 Istorija 

Apie 1 km į rytus nuo Kiautų, Romintos dešiniajame krante, yra nadruvių Degesų piliakalnis. XVI–XIX a. Kiautuose veikė geležies liejykla, metalas buvo išgaunamas iš balų rūdos. Iki 1709–1711 m. maro ir bado bei didžiosios vokiečių kolonizacijos gyvenvietėje ir valsčiuje gyveno beveik tik lietuvninkai, vėliau, iki 1736 m. apsigyveno 435 zalcburgiečiai. Kiautų valsčius tapo vienu labiausiai kolonizuotų Mažojoje Lietuvoje. Tarp valstybinių (karališkųjų domenų) valstiečių, turinčių ūkius, lietuvininkų buvo 123 šeimos (39 %), kolonistų – 192, jie gyveno atitinkamai 32 ir 30 kaimų.

XVIII a. pirmojoje pusėje Kiautuose įkurta pradžios mokykla. Kaime veikė geležies gamykla, gaminusi geležį iš balų rūdos. 1734 m. upių santakoje pastatytas vienas pirmųjų Rytų Prūsijoje vandens malūnas – fabrikas gaminti įvairių rūšių popieriui, kurį eksportuodavo ir į Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos miestus Gardiną, Vilnių. Dirbtuves valdė meistras L. Cyzeris (Zieser), kuris norėdamas įtikti karaliui Frydrichui Vilhelmui, gaminamame popieriuje spaudė vands ženklus su lotynišku įrašu „Nec sol sedit“ (Vilhelmo šūkis). XIX a. vandens jėgą fabrike pakeitė garo mašinos, dirbo iki 200 darbininkų. 0,5 km žemiau buvo pastatytas kitas malūnas.

Po Antrojo pasaulinio karo malūnai, Kiautų dvaras, plytinė ir gyvenvietė nugriauti.

1525–1736 m. Prūsijos kunigaikštystės, 1736–1818 m. Lietuvos departamento Įsruties apskrities, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Geldapės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono (), vėliau Oziorsko rajono, 1947–1993 m. Gavrilovo apylinkės kaimas.

|}

 Gyventojai 

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Kategorija:Geldapės apskrities gyvenvietės
Kategorija:Oziorsko rajono gyvenvietės