Imperatorius Henrikas VII

Henrikas VII (, , apie 1275 m. – 1313 m. rugpjūčio 24 d. Buonkonventas prie Sienos) – 1288-1313 m. Liuksemburgo kunigaikštis, 1308-1313 m. Vokietijos karalius, 1312-1313 m. Šventosios Romos imperijos imperatorius.

 Biografija 

Kilęs iš Liuksemburgiečių dinastijos. Tėvas Henrikas VI Liuksemburgietis. Motina Beatričė Avesnietė. 
Šeima 
1292 m. liepos 9 d. vedė Brabanto kunigaikščio Jono I dukterį Margaritą Brabantietę. Jiems gimė:
 Jonas I Liuksemburgietis (1296-1346 m.)
 Marija Liuksemburgietė (1304-1324 m.) Prancūzijos karaliaus Karolio IV žmona.
 Beatričė (1305-1319 m.) Vengrijos karaliaus Karolio I žmona.

 Valdymas 

Išrinktas karaliumi remiant broliui, Trento arkivyskupui ir kitiems kurfiustams dvasininkams. 1310 m. pabaigoje išžygiavo į Italiją karūnuotis imperatoriumi. Jį entuziastingai sutiko gibelinai, tarp jų ir Dantė, jam pakluso Pjemonto ir Lombardijos miestai. Florencijai ir jos sąjungininkams imperijos priešininkams gvelfams Toskanoje ir Romanijoje užtvėrus kelią, jūra nuplaukė į Romą. 1312 m. įžengė į Romą ir popiežiaus paskirtų kardinolų karūnuotas imperatoriumi. Tai buvo pirmoji imperatoriaus karūnacija nuo Frydricho II laikų. Mirė nuo šiltinės per 1313 m. žygį prieš Neapolio karalių.

 Galerija 

 Galerija

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

Titulai

Kategorija:Liuksemburgiečiai
Kategorija:Šv. Romos imperijos imperatoriai
Kategorija:Vokietijos valdovai
Kategorija:Liuksemburgo grafai