Garvežys

Garvežys – garo jėgainės varomas lokomotyvas. Tai paprastas ir patikimas lokomotyvas, varomas nebrangiu kuru, tačiau turintis mažą naudingumo koeficientą ir katilo galios apribojimus, todėl garvežius pakeitė ekonomiškesni dyzeliniai ir elektriniai lokomotyvai.  Dažniausiai garvežys juda ant žemės nutiestais bėgiais, tačiau būna ir kelio garvežių. Skirstomi į magistralinius (keleiviniai, prekiniai), pramoninius ir privažiuojamuosius.

 Įrenginys ir veikimo principas 

Garvežys susideda iš trijų pagrindinių dalių: garo katilo, garo mašinos ir važiuoklės. Didesni garvežiai turi nuolat prijungtą tenderį, kuriame vežamos vandens ir kuro atsargos. Kai kurie garvežiai, važiuojantys nedideliais atstumais, tenderio neturi, vandens ir kuro atsargos yra pačiame garvežyje.

Garvežiai dažniausiai buvo varomi malkomis, anglimi arba nafta. Garvežio jėgainė paprastai yra stūmoklinė garo mašina. Būta ir garo turbinomis varomų garvežių, tačiau jų bandymai nelaikomi sėkmingais.

Garvežys turi savo nepriklausomą stabdymo sistemas ir gali tiekti suspaustą orą ar vakuumą vagonuose esantiems stabdžiams. Suspaustam orui sukurti garvežys turi garo-oro siurblį, varomą garais iš katilo. Dažniausiai garvežys turi tris stabdžių sistemas: automatinį stabdį, kuris valdo viso traukinio stabdžius; pagalbinis stabdys, valdantis lokomotyvo stabdžius ir stovėjimo stabdžių sistemą.

Garvežiui valdyti paprastai reikalingi du ar trys žmonės: 
 mašinistas (vedantis garvežį),
 mašinisto padėjėjas (rūpinasi vandens kiekiu ir apskritai garo mašinos darbu, šildo garvežį),
 kūrikas (šildo garvežį).

 Istorija 

Pirmąjį garvežį 1804 m. pastatė Ričardas Trevitikas, Richard Trevithick. Visuotinės lietuvių enciklopedijos.  jaunystėje pažinojęs garo mašinos išradėją Džeimsą Vatą. Tačiau tais laikais ketaus bėgiai negalėjo išlaikyti sunkiasvorės transporto priemonės. Vėlesniais metais daugelis inžinierių bandė sukurti garvežius, tačiau talentingiausias buvo Džordžas Stivensonas, 1823 m. sukūręs garvežį, kuris 1825 m. pradėjo važinėti ruože Stoktonas–Darlingtonas. Sėkmingiausias jo garvežys buvo „The Rocket“, pagamintas 1829 m. ir pasiekęs 22 km/h greitį. Šis garvežys, kaip technikos paminklas, saugomas Darlingtono geležinkelių muziejuje.

Garvežio pasaulio greičio rekordas yra 203 km/val. Šį rekordą pasiekė Londono ir Šiaurės Rytų geležinkelio A4 serijos garvežys "Mallard" №4468 Didžiojoje Britanijoje 1938 m. Garvežiai dominavo nuo XIX a. vidurio iki XX a. vidurio, vėliau juos pakeitė dyzeliniai ir elektriniai lokomotyvai. Dyzelinio kuro kainų didėjimas sukėlė kelias iniciatyvas atgaivinti garvežių veikimą, tačiau iki šiol garvežiai veikia tik kai kuriose mažose stotyse arba jais vežiojami turistai.

 Klasifikacija 

Garvežiai yra klasifikuojami pagal jų ratų išdėstymą (kreipiamųjų, varančiųjų ir palaikančiųjų ašių skaičių) ir darbo pobūdį. Populiariausios klasifikacijos pagal ratų išdėstymą – Ejyte žymėjimas (Didžiojoje Britanijoje) ir UIC klasifikacija (likusioje Europoje). Daugumoje šalių garvežiai yra priskiriami atskiroms klasėms. Skirstymas į klases taip pat žymimas pagal ratų išdėstymą.

Pagal darbo pobūdį garvežiai skirstomi į krovininius, keleivinius, manevrinius, universaliuosius, pramoninius ir kurjerinius.

 Šaltiniai