Bonapartai

Bonapartai (, ) – italų bajorų giminė, 1804–1815 m. valdžiusi daugelį Europos šalių.

 Istorija 
Imperatoriškoji Bonapartų dinastija įkurta 1804 m. Napoleono I. 

Iš Bonapartų atšakos, XVI a. apsigyvenusios Korsikoje, kilo:

Prancūzijos imperatoriai:
 Napoleonas I – 1804–1814 m. ir 1815 m.
 Napoleonas III – 1852–1870 m.

Olandijos karaliai:
 Liudvikas I – 1806–1810 m., Napoleono I brolis, Napoleono III tėvas
 Liudvikas II – 1810 m., Liudviko I sūnus

Neapolio karaliai:
 Juozapas – 1806–1808 m., Napoleono I brolis, 1808–1813 m. Ispanijos karalius
 Joachimas – 1808–1815 m.

Vestfalijos karalius:
 Jeronimas (1784–1860 m.) – 1807–1813 m., Napoleono I brolis, 1812 m. karo su Rusija ir 1815 m. Vaterlo mūšio dalyvis, nuo 1850 m. Prancūzijos maršalas, nuo 1852 m. Senato pirmininkas

Ispanijos karalius:
 Juozapas I – 1808–1815 m.

Kiti Bonapartai:
 Liusjenas Bonapartas (1775–1840 m.), Napoleono I brolis, Penkių šimtų tarybos pirmininkas, Briumero aštuonioliktosios perversmo dalyvis, 1799 m. vidaus reikalų ministras, 1800 m. pasiuntinys Ispanijoje. Vėliau susipyko su Napoleonu I, 1807 m. atsisakė siūlomo Portugalijos sosto.
 Eliza Bonapart (1777–1820 m.), Napoleono I sesuo, 1805–1814 m. Lukos ir Piombino kunigaikštienė, 1809–1814 m. Toskanos didžioji hercogienė.
 Polina Bonapart (1780–1825 m.), Napoleono I sesuo, 1806–1814 m. Guastaljos hercogienė, 1814 m. lydėjo Napoleoną I į Elbą.
 Karolina Bonapart, Napoleono I sesuo
 Napoleonas II, Napoleono I sūnus

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Bonapartų genealogija