Hoplitas

Hoplitas (gr. hoplitas < hoplon 'ginklas') – sen. graikų sunkusis pėstininkas.Hoplitai. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2025-12-15.

Ginkluotė: 2-3 metrų ietis (Dory), 60 centimetrų ilgio dviašmenis kardas (Xiphos) arba 65 centimetrų vienašmenis kardas su lenktu priekiu (Kopis).

Šarvai: 91 cm skersmens skydas (Aspis), bronzinis šalmas, odos arba bronzos šarvai.

Ginkluodavosi savo lėšomis. Dažniausiai hoplitais tapdavo laisvi gyventojai. Pagrindinė kautynių rikiuotė – falanga. Manoma, kad hoplitai atsirado VIII–VII a. pr. m. e. Arge valdant tironui Feidonui. Arge rasti ~725 pr. m. e. nukalti šarvai ir šalmas. Hoplitai vėliau paplito visoje Graikijoje. IV a. Atėnų strategui Ifikratui įvykdžius karinę reformą hoplitų reikšmė sumažėjo.

 Išnašos 


Kategorija:Pėstininkai
Kategorija:Senovės Graikijos karyba