Jonas XXIII

Jonas XXIII (, tikrasis vardas Andželas Džiuzepė Ronkalis – Angelo Giuseppe Roncalli, 1881 m. lapkričio 25 d. Soto il Montė, Bergamo provincija – 1963 m. birželio 3 d. Vatikanas) – šventasis Romos Katalikų Bažnyčios popiežius nuo 1958 m. spalio 28 d. iki mirties 1963 m. Nuo 2000 m. – palaimintasis, nuo 2014 m. balandžio 27 d. – šventasis. Katalikų Bažnyčios atsinaujinimo pradininkas.

 Biografija 
Gimė Brusikoje, Soto il Montės komunos dalyje, žemvaldžių grafų Morlanų samdinių Džiovanio Batistos Ronkalio ir Marianos Macolos šeimoje. Ketvirtasis iš trylikos vaikų, vyriausias tarp brolių.

1900 m. baigė Bergamo dvasinę seminariją, 1904 m. baigė Romos popiežiškąją seminariją, teologijos daktaras. 1904 m. įšventintas kunigu. 1905–1914 m. Bergamo vyskupo Radinio Tedeskio sekretorius, Bergamo kunigų seminarijos profesorius. Per Pirmąjį pasaulinį karą Italijos kariuomenės sanitarinės dalies puskarininkis, vėliau – karo kapelionas.

1921–1925 m. Romos kurijos Tikėjimo doktrinos kongregacijos tarnautojas ir Laterano universiteto dėstytojas. Nuo 1925 m. titulinis Aeropolio arkivyskupas ir apaštalinis vizitatorius Bulgarijai, nuo 1931 m. apaštalinis delegatas Bulgarijoje, nuo 1934 m. Turkijoje ir Graikijoje.

Chaimas Barlas, iš Lietuvos kilęs žydas, Žydų agentūros atstovas Ženevoje, 1942 m. prašė jį užtarti  Bratislavos žydus. Jam pavyko sustabdyti deportaciją.https://insidethevatican.com/magazine/pope/incomparable-pope-john-xxiii-jews-long/ Padėjo iš Vengrijos bėgantiems žydams.

1944–1953 m. popiežiaus nuncijus Prancūzijoje. Nuo 1952 m. nuolatinis Šventojo Sosto stebėtojas prie UNESCO. 1953 m. kardinolas, Venecijos patriarchas.

Išrinktas popiežiumi 1959 m. pradėjo rengti Vatikano II susirinkimą, vykusį 1962–1965 m., kurio pagrindiniai tikslai buvo Bažnyčios atsinaujinimas (adžornamentas) ir krikščioniškų Bažnyčių ekumenizacija. Padidino kardinolų kolegiją, į ją įtraukė Afrikos ir Japonijos atstovų. Stiprino ekumeninius ryšius su kitomis Bažnyčiomis. 1960 m. įsteigė Krikščionių vienybės sekretoriatą, (dab. Popiežiškoji krikščionių vienybės taryba). Bendravo su tikinčiųjų bendruomenėmis. Susitiko su didžiųjų pasaulio valstybių ir komunistinių šalių valdžios atstovais.

 Bibliografija 

Parašė 8 enciklikas:
 Ad Petri Cathedram (Apie Bažnyčios vienybę, 1959 m. liepos 29 d.);
 Sacerdotii Nostri Primordia (1959 m. rugpjūčio 1 d.);
 Grata Recordatio (1959 m. rugsėjo 26 d.);
 Princeps Pastorum (1959 m. lapkričio 28 d.);
 Mater et Magistra (Motina ir mokytoja, 1961 m. gegužės 15 d.);
 Aeterna Dei Sapientia (1961 m. lapkričio 11 d.);
 Paenitentiam Agere (1962 m. liepos 1 d.);
 Pacem in Terris (Taika Žemėje, 1963 m. balandžio 11 d.).

 Taip pat skaitykite 
 Popiežiai

 Literatūra 
 Dizionario dei papi, a cura di Dorina Alessandra, Carnago, SugarCo Edizioni, 1995, ISBN 88-7198-373-4.

 Šaltiniai 

Kategorija:Popiežiai
Kategorija:Nuncijai