Klemensas V

Klemensas V (, tikroji pavardė , 1264 m. Vilandro, Akvitanija, Prancūzija – 1314 m. balandžio 20 d. Rokmoras, Langedokas-Rusijonas, palaidotas Uzeso katedroje, Akvitanija) – Romos katalikų bažnyčios
popiežius nuo 1305 m. gruodžio 5 d. iki mirties.Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon

 Biografija 
Gimė Gaskonėje, garsioje šeimoje. Vyresnysis brolis buvo Liono arkivyskupas. Mokėsi Orleane ir Bolonijos universitete. Įšventintas kunigu dirbo popiežiaus Celestino V tarnyboje. 1294 m. nominuotas Albano vyskupu, popiežiaus Bonifaco VIII kapelionas, nuo 1295 m. Kominžo vyskupas. Nuo 1297 m. Bordo arkivyskupas.

Popiežiumi vainikuotas Lione, dalyvaujant Prancūzijos karaliui Pilypui IV Gražiajam, pateko į jo politinę įtaką, pažadėjęs penkerius metus karaliaus iždui perleisti bažnyčios pajamas Prancūzijoje. Pirmasis popiežius, kuriam buvo uždėta tiara. Pagarsėjo nepotizmu, kardinolais paskyrė daug prancūzų. Iš 25 kardinolų kolegijos narių 11 buvo jo giminaičiai.

1309 m. įsikūrė Avinjone, tuo prasidėjo Avinjono nelaisvė.

1308 m. rugpjūčio 11 d. bulėje „Tepakyla Viešpats“ („Exsurgat deus“) išdėstė antrojo Kryžiaus žygio svarbiausius tikslus – užkariauti palankias vietas išpuoliams ir iš ten persekioti musulmonus bei pasirengti tolimesniems didelės apimties įsiveržimams. Pirmiausia nurodė atkirsti prekybos kelius Viduržemio jūroje, tikėdamasis perimti mamelukų prekybos kelius ir kartu įbauginti priešiškų pakrančių gyventojusA Military History of the Mediterranean Sea – Aspects of War, Diplomacy and Military Elites”, edited by Georgios Theotokis and Aysel Yildiz (Brill: Leiden, 2018).

1311-1312 m. sušaukė Vieno susirinkimą. Karaliaus spaudžiamas bule Vox in excelso 1312 m. panaikino tamplierių ordiną. Paskelbė reformų dekretus, vadinamasias Klementinas, kurios yra Vieno susirinkimo konstitucijų ir Klemenso dekretų rinkinys.

Siekdamas pagerinti misionierių rengimą Sorbonoje, Oksfordo, Bolonijos ir Salamankos universitetuose nurodė įsteigti graikų, hebrajų, arabų ir chaldėjų kalbų katedras. Rėmė Šventosios Romos imperijos imperatoriaus ir Vokietijos karaliaus Henriko VII politinius siekius įsitvirtinti Italijoje.

Dantė „Dieviškojoje komedijoje“ jį pasiuntė į aštuntąjį pragaro ratą.

 Nuorodos 
 Sąrašas:Popiežiai.

 Šaltiniai 

 Sophia Menache, Clement V, ISBN 0-521-52198-X.

Kategorija:Popiežiai