Pranciškonai

Pranciškonai – Romos katalikų vienuolių ordinas, kurio regula orientuota pagal šv. Pranciškų Asyžietį. Yra 3 atšakos: kapucinai (OFM Cap.), konventualai (minoritai, OFM Conv.) ir mažesnieji broliai (arba tiesiog pranciškonai; OFM, ). 2013 m. pasaulyje daugiausia buvo mažesniųjų brolių (12,5 tūkst.), mažiau kapucinų (10,4 tūkst.) ir konventualų (4,0 tūkst.).Annuario Pontificio per l'anno 2022 (Citta del Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2022, pp. 1386–1387. Pagrindinis ordino simbolis – Tau kryžius.

Pranciškonų kapitula Lietuvoje yra Kretingos vienuolyne,Lietuvos pranciškonai išsirinko naujus definitorius. 2025-01-17, Bernardinai.lt (tikrinta 2025-11-14). kur reziduoja mažesnieji broliai.

 Istorija 

Ordinas turi savo regulą, kurią sukūrė šv. Pranciškus Asyžietis. Ją 1209 m. Romoje žodžiu patvirtino popiežius Inocentas III, o 1223 m. lapkričio 29 d. oficialiai patvirtino popiežius Honorijus III bulėje „Solet annuere“. Taisyklės pirmajame sakinyje teigiama: „Mažesniųjų brolių gyvenimą sudaro šventosios mūsų Viešpaties Jėzaus Kristaus Evangelijos laikymasis, gyvenant klusniai, be turto ir skaistybėje“.Ordino istorija. Pranciskonai.lt (tikrinta 2025-11-14). Tai buvo pirmasis elgetaujančių vienuolių ordinas, svarbiausiu principu laikęs neturtą.Į Kretingą sugrįžę broliai pranciškonai įsikūrė savo namuose. 2019-11-15, Svyturiolaikrastis.lt (tikrinta 2025-11-14).

XIV a. viduryje išsiskyrė 2 atšakos – lengvesnės regulos konventualai ir griežtesnės regulos observantai. 1517 m. popiežius Leonas X šias dvi atšakas išskyrė į atskirus ordinus. Vėliau susiformavo vieno generolo vadovaujamos 2 atskiros srovės:
 įprastoji (), vėliau pavadinti mažesniaisiais broliais, o Lietuvoje, Lenkijoje, Jugoslavijoje ir Vengrijoje pagal ordino reformatoriaus šv. Bernardino Sieniečio vardą – bernardinais arba pranciškonais observantais;
 griežtesnioji (), ją sudarė diskalceatai, reformatai ir rekolektai.

1528 m. patvirtinta kapucinų atšaka. 1897 m. popiežius Leonas XIII sujungė šias dvi šakas į vieną mažesniųjų brolių ordiną.

 Ordino siekiai ir skiriamieji požymiai 

Pranciškonai, kaip visi elgetaujantys ordinai, gyvena neturte ir pragyvenimui užsidirba iš amatų, socialinio, pastoralinio ir pedagoginio darbo. Pranciškus Asyžietis testamente savo broliams rašo: „Aš dirbu savo rankomis ir noriu dirbti; tvirtai noriu, kad visi kiti broliai dirbtų, nes tai yra sąžiningumo išraiška. Kas nemoka, teišmoksta, ne iš gobšumo, kad gautų už darbą atlyginimą, bet dėl pavyzdžio ir tingumui nugalėti.“ Kitas pranciškonų pajamų šaltinis yra piniginės aukos. Vienas iš svarbiausių dalykų pranciškonų gyvenime yra sielovada. Todėl pranciškonai apsigyvendavo pirmiausiai ten, kur labiausiai reikėdavo socialinės globos – pamažu suklestėjusių miestų priemesčiuose. Dievo žodį apie taiką ir išganymą pranciškonai skelbė pavyzdžiu ir mokymu.

 Žinomi pranciškonai 

 šv. Pranciškus Asyžietis (1181/1182-1226) – ordino įkūrėjas
 šv. Klara Asyžietė (1194–1253) – Pranciškaus Asižiečio pasekėja, Šv. Klaros Neturtėlių seserų ordino įkūrėja
 Giovanni da Pian del Carpine (1180–1252)
 Aleksandras Halietis (~1185-1245)
 šv. Antanas Paduvietis (1195–1231)
 Rodžeris Bekonas (1214–1294)
 Bonaventūras (1221–1274)
 Jonas Dunsas Škotas (1265–1308)
 Viljamas Okamas (1285–1349)
 Frančeskas Petrarka(1304–1374)
 Bertoldas Švarcas (XIV amžius)
 Sikstas IV (1414–1484)
 Fransua Rablė (1494–1553)
 Bernardinas de Saagunas (1499–1590)
 Sikstas V (1521–1590)
 Klemensas XIV (1705–1774)
 Tėvas Pijus (1887–1968)
</div>

 Šaltiniai 

 Literatūra 
 Pranciškonai Lietuvoje XIII–XVII a. (sud. Darius Baronas). – Vilnius: Aidai, 2006. – 148 p. – ISBN 9955-656-27-1

 Nuorodos 

 Lietuviai pranciškonai 
 Pranciškonai konventualai (lenkai Lietuvoje) 
 Vilniaus pranciškonai
 Kretingos pranciškonai
 Viktoras Gidžiūnas O. F. M. Lietuvos pranciškonų sukaktys

Kategorija:Pranciškonai