Burbulinė kamera

Burbulinė kamera – prietaisas, kuris parodo dalelių pėdsakus. Šis prietaisas buvo išrastas 1952 metais, o jo išradėjas Donaldas A. Glaseris 1960 metais už tai gavo Nobelio premiją.

Burbulinė kamera išsprendė svarbiausią Vilsono kamerų trūkumą: kai dalelių energija didelė, jų pėdsakai netelpa kameroje.POŽĖLA, Ignas. Fizika: optika ir atomo fizika: mokomoji knyga. Kaunas: Technologija, 2003, 216 p. ISBN 9955-09-330-7 . O burbulinėje kameroje pėdsakai yra beveik 1000 kartų trumpesni.HORODNIČIUS, Henrikas. Branduolio fizika. Vilnius: VU l-kla, 1997, 173 p.

 Konstrukcija ir veikimas 
Prietaise yra perkaitintas skystis (paprastai vandenilis arba helis). Skysčio temperatūra aukštesnė už virimo tašką, tačiau skystis neverda, nes yra suslėgtas. Staiga sumažinus slėgį, patekusios į kamerą branduolio dalelės jonizuoja skysčio atomus. Kai tik taip atsitinka, išsiskyrusi energija priverčia skystį virti ir formuojasi burbuliukų pėdsakai. Pėdsakai burbulinėje kameroje paprastai iškreipiami magnetinio lauko, kuris naudojamas dalelėms nukreipti (kad būtų lengviau jas identifikuoti).

 Šaltiniai 

Kategorija:Dalelių detektoriai
Kategorija:Prietaisai