Taurininkas

Taurininkas (, ) – vienas iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos dvaro ir žemietijų valdžios pareigūnų.

Analogiškų pareigybių buvo ir kitose valstybėse. Pavyzdžiui, Čekijos karalius buvo nominalus Šventosios Romos imperijos taurininkas (žr. Kurfiurstas).

 Hierarchija 

 Karūnos didysis taurininkas
 Lietuvos didysis taurininkas
 Žemietijos taurininkas

Dvaro pareigūnų hierarchijoje Karūnos taurininkas ir LDK taurininkas – septinti. Lenkijos karalystės žemietijų pareigūnų hierarchijoje buvo šeštas, Lietuvos – keturioliktas. Nuo 1768 m. Karūnos didysis taurininkas buvo tarp didžiojo medžioklio ir pastalininkio, Lietuvoje tarp gorodnyčiaus ir pataurininkio.

 Įgaliojimai 

Pradžioje taurininkas buvo karališkųjų vyno rūsių saugotojas. Karaliui vynas ir midus buvo daromi atskirose statinėse, gėrimai jiems buvo pilami į atskirus ąsočius ir patiekiami asmeninėse taurėse. Taurininkas atnešdavo vyną, midų ar kitą gėrimą, pripildavo jo į karaliaus ar kunigaikščio taurę, demonstratyviai iš jos nugerdavo gurkšnį, tuo parodydamas, kad gėrimas nėra užnuodytas ir pateikdavo valdovui.

Vėliau, daugėjant rūmus aptarnaujančio personalo, pareigos tapo titulinėmis ir niekuo neįpareigojančiomis. Tik ypatingomis progomis taurininkas karaliui pateikdavo gėrimus, prieš tai simboliškai juos pats paragavęs. Taurininko tiesiogines pareigas perėmė pataurininkis, kuris taip pat dažniausiai buvo vadinamas taurininku. O XVIII a. ir pataurininkio pareigos tapo garbės pareigomis, jo funkcijas perėmė dvariškiai.

 Dvaro taurininkas 
Dvaro taurininko ir pataurininkio titulą suteikdavo karalius jauniems, tik pradedantiems savo valstybinę karjerą turtingesniesiems bajorams didikams. Titulas buvo suteikiamas iki gyvos galvos, bajoras galėdavo savo herbo lauką papildyti taurininko herbu ar jo detalėmis.

Nuo Karūnos pataurininkio pareigų savo karjerą pradėjo būsimasis karalius Stanislovas Leščinskis, Lietuvos didysis taurininkas buvo būsimasis Karūnos didysis etmonas Jonas Klemensas Branickis.

 Žemietijos taurininkas 
Žemietijos taurinko pareigas suteikdavo karalius tos žemietijos teritorijos nuolatiniam gyventojui, turinčiam posesiją. Žemietijos taurininko pareigos po Liublino unijos taip pat tapo tik garbės pareigomis kunigaikštystėse, o vėliau ir pavietuose. Gavęs šias pareigas bajoras jau galėjo pradėti sudarinėti ir skelbti giminės genealogiją.

 Kiti straipsniai 
 Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnai
 Centrinės valdžios pareigūnai
 Abiejų Tautų Respublikos žemietijų pareigūnai
 Abiejų Tautų Respublikos dvaro pareigūnai

Lietuvos taurininkai