Kolektyviniai sodai

Kolektyviniai sodai (arba, sodų bendrijos) – nedidelių žemės sklypų masyvai, priklausančių fiziniams asmenims ir skirti daržininkystei, sodininkystei ir poilsiui. Dažniausias sklypo dydis – 6 arai.

Lietuvoje jie pradėti steigti sovietmečiu, kai buvo siekiama pagerinti gyventojų apsirūpinimą maistu ir suteikti miestų gyventojams galimybę turėti nuosavą žemės plotą rekreacijai. Kolektyviniai sodai tapo erdve, kurioje sovietmečiu reiškėsi ribotas, bet vis tiek svarbus privačios nuosavybės poreikis.https://www.researchgate.net/publication/302978987_IDEA_OF_COLLECTIVE_GARDENING_AND_ITS_MATERIALISATION_IN_LITHUANIA_KOLEKTYVINIO_SODO_IDEJA_IR_JOS_MATERIALIZACIJA_LIETUVOJE

Atgavus Nepriklausomybę, kolektyviniai sodai buvo privatizuoti individualių asmenų. Bendrą sodininkų veiklą organizuoja sodininkų bendrijos, o kolektyvinius sodus imta vadinti tiesiog sodų bendrijomis. Pasikeitus politinei santvarkai, sodai išliko savotiška „pilkąja zona“, kurioje vyko netipiniai urbanizacijos procesai ir formavosi savita, dažnai neformali architektūra.https://www.lndm.lt/6-arai-prieziuros-kolektyviniai-sodai/

Kolektyviniai sodai paprastai įrengiami užmiestyje arba atokesnėse miesto teritorijose – prie miškų, upių ar kitų gamtinių objektų. Sklypai naudojami sodams, daržams, vaismedžiams, šiltnamiams, taip pat sezoniniam poilsiui. Dalis sodų, ilgainiui įtrauktų į miestų ribas, virto gyvenamaisiais rajonais, kuriuose atsirado nuolatinės gyvenamosios vietos. Šis virsmas ypač ryškus didmiesčių prieigose, kur sodų teritorijos tapo urbanistinės plėtros dalimi.https://miestonaujienos.lt/a-zmitra-kolektyviniai-sodai-lietuvoje-sodininku-bendrijos-padubysys-atvejis/

Lietuvoje sodų bendrijos dažniausiai pavadinamos pagal vietovardžius, upes, augalus ar įmones, kurių darbuotojams sodai iš pradžių buvo skirti. Bendrijos organizuoja infrastruktūrą, nustato vidaus taisykles ir atstovauja nariams.

Panašios bendrijos egzistuoja ir vakarų valstybėse, pvz., JK, Vokietijoje, Japonijoje, nors jų kilmė ir paskirtis yra skirtinga. Sklypai nėra privatizuoti visose šalyse – kai kur jie nuomojami iš valstybės ar savivaldybių. 

 Nuorodos 
 Mėgėjiškai sodininkystei Lietuvoje – 50 metų (sud. Feliksas Marcinkas). - Vilnius: Tautodailė, 2009. - 216 p.: iliustr. - ISBN 978-9986-423-44-7

 Šaltiniai 

Kategorija:Sodininkystė