Eilėdara

Eilėdara – eiliuotos kalbos garsinė sandara.

Eiliuota kalba nuo prozos kalbos skiriasi savotišku ritmu ir intonacija. Eiliuotos kalbos pagrindas yra metras – dėsningas kurio nors kalbos vieneto ar garsinio elemento (skiemenų ištarimo trukmės, jų skaičiaus, kirčio, intonacijos) kartojimasis. 

Pagal metro pobūdį skiriamos tokios eilėdaros sistemos: 
 metrinė, 
 antikinė, 
 aliteracinė, 
 sintaksinė–intonacinė, 
 silabinė, 
 alternacinė, 
 silabotoninė, 
 sinkopis, 
 toninė, 
 verlibras.

Visos sistemos skirstomos į dvi pagrindines grupes – kvantitatyvinę (kiekybinę) ir kvalitatyvinę (kokybinę) eilėdarą:Juozapas Girdzijauskas. Eilėdara. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2025-09-20.
 Kvantitatyvinė (tokia yra metrinė, antikinė) eilėdara pagrįsta ilgųjų ir trumpųjų skiemenų kaitos sureguliavimu, 
 kvalitatyvinė (silabotoninė, sinkopis, toninė) – žodžių kirčio dėsningu pasikartojimu arba kirčiuotų ir nekirčiuotų skiemenų sureguliavimu.

 Išnašos 

Kategorija:Poezija