Rytinės Alpės

Rytinės Alpės – Alpių dalis į rytus nuo įsivaizduojamos linijos, kuri brėžiama nuo Bodeno ežero palei Reiną per Špliugeno perėją rytinėje Šveicarijoje iki Komo ežero ir Madžorės. Rytinė riba yra Vienos miškas ir Vienos baseinas, kurie yra pereinamoji zona tarp Rytinių Alpių ir Karpatų kalnų.

Rytinės Alpės yra žemesnės ir „švelnesnės“ už Vakarų Alpes, jose yra žemesnės perėjos. Rytinės Alpės yra platesnės ir sudėtingesnio landšafto nei Vakarų Alpės, dėl to kertant Alpes čia gali tekti įveikti 2-4 perėjas.

Rytinės Alpės išsidėsčiusios šiose šalyse (surikiuota pagal Rytų Alpių plotą šiose šalyse mažėjančia tvarka):
 Austrijoje; aukščiausia viršūnė Grosglokneris, 3798 m, Gloknerio grupė
 Italijoje; aukščiausia viršūnė La Spalla, 4 020 m, Berninos grupė
 Šveicarijoje; aukščiausia Rytų Alpių viršūnė Berninos kalnas, 4 049 m Berninos grupėje
 Vokietijoje; aukščiausia viršūnė – Cugšpicė, 2 962 m, Veterštainas
 Slovėnijoje; aukščiausia viršūnė Triglavas, 2 864 m, Julijos Alpės
 Lichtenšteine; aukščiausia viršūnė Graušpicas, 2599 m, Retikonas

Aukščiausia Rytinių Alpių viršūnė yra Berninos kalnas (4 049 m) Šveicarijoje. Neskaičiuojant kitų Berninos grupės viršūnių, kita aukščiausia viršūnė yra Ortleris (3 905 m) Italijoje (Pietų Tirolyje) ir Grosglokneris (3 798 m) Austrijoje.

Viurmo ledynmečio laikotarpiu Rytinės Alpės buvo sausesnės nei Vakarų Alpės, ištisinis ledo skydas baigėsi Žemojo Tauerno regione, Austrijoje. Dėl to ledynmetį Rytų Alpėse išgyveno kai kurios rūšys, kurių neliko niekur kitur. Taip atsirado endeminės Rytų Alpių augalų rūšys.

 Geomorfologinis skirstymas 

Rytinės Alpės skirstomos į daugiausia iš kristalinių uolienų sudarytas Centrines Alpes (Retijos Alpės, Berninos grupė, Ortlerio grupė, Fervalio grupė, Ioctalerio Alpės, Cilertalio Alpės, Aukštasis ir Žemasis Tauernas, Lavantalerio Alpės), kurias didelių slėnių grandinės skiria nuo Šiaurinių Alpių ir Pietinių Klintinių Alpių.

Šiaurinės ir Pietinės Klintinės Alpės pagal Alpenvereins-Einteilung (Alpių klubo skirstymas) skirstymą taip pat dalinamos į keletą mažesnių regionų.

Šiaurinės klintinės Alpės apima (iš vakarų į rytus) Bregencervaldą, Retikoną, Lechkveleno kalnyną, Algoerio Alpes, Lechtalio Alpes ir Amergauerio Alpes, Veterštaino kalnyną, Karvendelio ir Brandenbergerio Alpes, Bavarijos Alpes, Kaizerio kalnyną, Berchtesgadenerio Alpes, Zalckamergutą, taip pat Žemutinės Austrijos Klintines Alpes.

Pietines Klintines Alpes sudaro (iš vakarų į rytus) Bergamo Alpės, Trento Alpės, Dolomitai, Karnijos Alpės ir Julijos Alpės bei Karavankės.

 Petrologinis skirstymas 

Pagal petrologijos kriterijus Rytinės Alpės skirstomos į septynias uolienų zonas.
 smiltainio zona – apie pusę Bavarijoje ir Austrijoje
 šiaurinė klintinė zona
 šiaurinė skalūno zona
 kristalinė zona – atitinka pagrindinę Alpių grandinę
 pietinė skalūno zona – palei pietinę Austrijos sieną
 pietinė klintinė zona – didžiąja dalimi Italijoje ir Slovėnijoje
 pietinė smiltainio zona – Italijoje; mažai išreikšta.

Kategorija:Alpės