Terenganu sultonatas

Terenganu sultonatas (malajų kalba: Kesultanan Terengganu) – istorinė musulmoniška malajų valstybė dabartinės Malaizijos Terenganu valstijos teritorijoje, egzistavusi nuo 1724 m.

 Istorija 
Terenganu sultonatas susiforamavo iš esmės nevaldomoje teritorijoje, nors atskiros kaimyninės valstybės, tiek Pattani, tiek Džohoro sultonatas turėjo įtaką šioms teritorijoms.

Pirmasis sultonas Tun Zainal Abidin buvo jaunesnysis Džohoro sultono brolis, kuris šias teritorijas suvienijo ir įkūrė vietinę dinastiją.

XIX a. Terenganu, kartu su Kelantanu, Kedahu ir kitomis teritorijomis, tapo Siamo vasalu, tačiau išlaikė nemažą autonomiją ir ekonomiškai klestėjo.

1909 m. britų-Siamo sutartimi Terenganu atiteko Britų Malajai kartu su kitomis provincijomis. Vietiniai tai sutiko labai nepalankiai ir netgi sukėlė maištą. Per Antrąjį pasaulinį karą Terenganu japonų buvo atiduotas Siamui, o po karo vėl grįžo Jungtinei Karalystei. 1948 m. jis buvo įjungtas į Malaizijos Federacijos sudėtį, o dabar sudaro Malaizijos Terenganu valstiją.

 Terenganu sultonai 
 1725-1733: Zainal Abidin I
 1733-1793: Mansur Šah I
 1793-1808: Zainal Abidin II
 1808-1830: Ahmad Šah I
 1830-1831: Abdul Rahman
 1831 (valdė kartu): Umar ir Mansur Šah II
 1831-1837: Mansur Šah II
 1837-1839: Muhammad Šah I
 1839-1876: Umar
 1876: Mahmud Šah
 1876-1881: Ahmad Muadzam Šah II
 1881-1918: Zainal Abidin III
 1918-1920: Muhammad Šah II
 1920-1942: Sulaiman Badarul Alam Šah
 1942-1945: Sulaiman Badarul Alam Šah Ali
 1945-1979: Ismail Nasiruddin Šah
 1979-1998: Mahmud al-Muktafi Billah Šah
 Nuo 1998: Mizan Zainal Abidin

Kategorija:Malaizijos istorinės valstybės
Kategorija:Malajų valstybės