Kolka

Kolka (, ) – gyvenvietė Latvijoje, Kurše, Kolkos rage (tarp Baltijos jūros ir Rygos įlankos), Kolkos valsčiaus centras. Kolka – vienas iš Lyvių pakrantės kaimų. Manoma, kad kaimo pavadinimas gali būti skolinys iš estų kalbos kolk 'įlanka, užutekis'.Kersti Boiko, Ziemeļkurzemes piekrastes lībiešu ciemu vietvārdi in Kersti Boiko’s Lībieši – rakstu krājums, pages 217, 221

Yra pagrindinė ir muzikos mokyklos, kultūros namai, biblioteka, paštas, Kolkos lyvių susirinkimų namai, švyturys, liuteronų, katalikų bažnyčios bei stačiatikių cerkvė, viešbutis, restoranas, vaistinė, kelios parduotuvės, degalinė, visą parą veikiantis bankomatas.

Kolka – viena iš nedaugelio Latvijos vietų, kur nuo terciaro periodo išlikę kukmedžiai.Iepazīsti Kolku ; tikrinta 2017-05-03Artūrs Mauriņš, Andris Zvirgzds. Dendroloģija, R:, LU akadēmiskais apgāds, 2006, 112.—133. lpp. 

 Istorija 
200px|thumb|left|Kolkos stačiatikių cerkvė
Kolka – senas Kuršo lyvių kaimas. Pirmosios žinios apie Kolkos ragą (Tumisnis) siekia vikingų laikus (VIII a. – XI a.), yra išlikęs užrašas runomis Mervalos akmenyje. Kai kurių istorikų manymu, apytiksliai 1050 m. po danų įsiveržimo į Kuršą, vienas iš katalikų misionierių sausumos rage pastatė bažnyčią. Po 1161 m. karalius Abelis Danijos Lundo bažnyčios kanauninką Ernemordą paskyrė Kuršo vyskupu.Piltenes vēsture Iki XIII a. Ruojos apylinkės įėjo į lyvių gyvenamą Vanemos žemę. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą ji minima 1387 m. Rygos arkivyskupo pranešime kaip uostas ir prekybos centras, tuo metu drauge su Ruonių sala ji priklausė Rygos arkivyskupijos Dundagos parapijos valdoms. 1434 m. ši teritorija buvo prijungta prie Kuršo vyskupijos žemių.

1855 m., per Krymo karą, anglų karo laivas sunaikino Kolkos bažnyčią ir kaimą. 1864 m. Rusijos imperijos karinis laivynas Kolkoje pastatė švyturį. 1975 ir 1985 m. jis buvo renovuotas. Yra išlikę ir XIV a. senojo švyturio griuvėsiai. 1935 m. Kolkoje gyveno 343 žmonės.Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001–2002. ISBN 9984-00-412-0 1945 m. Kolka tapo sodžiaus (vėliau – valsčiaus) centru. Kolka išaugo pokario metais, kai ji buvo žvejų kolūkio „Laisvasis žvejys” () centru (1974 m. susijungė su Ruojos kolūkiu „Banga”).

Šioje gyvenvietėje 1995 m. buvo daugiausia lyvių visoje Lyvių pakrantėje: tais metais iš 186 Latvijos lyvių 53 gyveno Kolkoje.Toomas Tombu – The Livonians' Estonian 

 Įžymūs žmonės 
Kaime gimė:
 Andrejus Štaleris (1866–1943) – pirmasis lyvių mėnraščio Līvli redaktorius (1931–1933).
 Ema Hausmanė (1888–1975) – lyvių kalbos ir tautosakos pateikėja.
 Oskaras Staltas (1903–1992) – jūrų kapitonas, vienas iš lyvių ansamblio „Līvlist“ steigėjų.

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 Lyvių pakrantės kaimai 1902–1927 m. fotografijose
 www.kolka.info
 Miestelio vaizdas iš oro

Kategorija:Talsų savivaldybės gyvenvietės
Kategorija:Kolkos valsčius
Kategorija:Lyvių gyvenvietės