Mstislavas Rostropovičius

Mstislavas Leopoldovičius Rostropovičius (, 1927 m. kovo 27 d. Baku, Azerbaidžanas – 2007 m. balandžio 27 d. Maskvoje) – pasaulinio garso violončelininkas, dirigentas, mecenatas, Mstislavo Rostropovičiaus labdaros ir paramos fondo steigėjas.

 Biografija 
1943 m., būdamas 16 metų, Rostropovičius įstojo į Maskvos konservatoriją; dalykai- fortepijonas, violončelė, dirigavimas bei kompozicija. Jo mokytojai buvo Dmitrijus Šostakovičius bei Sergejus Prokofjevas. Rostropovičius išgarsėjo jau 1945 m., kai violončelininkas pelnė aukso medalį TSRS jaunųjų muzikų konkurso metu ir tapo jo nugalėtoju. 1948 m. baigęs studijas, tęsė muzikinę karjerą.

1959 m. vedė Maskvos Didžiojo teatro primadoną (sopranas) Galiną Višnevskają ir buvo jos nepakeičiamas akomponiatorius. Koncertinių turų metu jie kartu keliavo po visą pasaulį, užaugino dukras – Olgą ir Jeleną, sulaukė 6 anūkų.

1960 m. tapo Maskvos konservatorijos profesoriumi, laimėjo daug tarptautinių konkursų. Septynerius metus dėstė Leningrado konservatorijoje (1961–1966 m. buvo violončelės katedros vedėju). 1965 m. pirmas iš violončelininkų koncertavo Niujorko Karnegio salėje, o nuo 1970 m. užsiėmė ir dirigento veikla.

1969 m. palaikė rašytoją Aleksandrą Solženyciną, už tai ištremtas iš TSRS kartu su žmona dainininke Galina Višnevskaja. 1974 m. po įnirtingos konfrontacijos su sovietų vyriausybe Mstislavas Rostropovičius išvyko į užsienį. Gyveno JAV, koncertavo žymiausiose pasaulio salėse su garsiausiais orkestrais, tapo Washington DC vyriausiuoju dirigentu, toliau tęsė itin aktyvią violončelininko veiklą, koncertavo. 17 muzikinių sezonų metu jis buvo nepakeičiamas Vašingtono Nacionalinio simfoninio orkestro dirigentas bei meno vadovas (orkestras vadovavimo laikotarpiu tapo vienu geriausių JAV orkestrų). Rostropovičius reguliariai koncertavo Berlyno, Londono filharmonijoje, grojo su Bostono, Londono simfoniniais orkestrais.

Į Rusiją pirmą kartą sugrįžo 1990 m. ir tapo valstybinės premijos laureatu. Ne kartą lankėsi ir koncertavo Lietuvoje.

1978 m. buvo panaikinta tarybinė pilietybė, atšaukti tarybiniai apdovanojimai. Vėliau Rostropovičiui buvo suteikta Šveicarijos pilietybė, po pasaulį keliavo su Monako pasu, kuriame pažymėta, kad tautybė nenustatyta.

1989 m. lapkričio 13 d. Rostropovičius violončele spontaniškai grojo Berlyne prie Checkpoint Charlie, skirdamas kūrinius suvienytosios Vokietijos berlyniečiams.

1990 m. Michailas Gorbačiovas grąžino pilietybę Rostropovičiui.

 Kita veikla, asmenybės vertinimai 
M. Rostropovičius garsėjo ir savo mecenatyste, labdaros projektais. Buvo Višnevskajos ir Rostropovičiaus labdaros fondo, teikusio paramą vaikų gydymo įstaigoms Rusijoje, vadovas. 25 metus užsiėmė labdaringa veikla.

Rostropovičius laikomas vienu reikšmingiausių visų laikų violončelistu. Jo koncertinėje programoje nemažai šiuolaikiniu kompozitorių kūrinių. Specialiai jam kūrė tokie kompozitoriai, kaip Nikolajus Miaskovskis, Sergejus Prokofjevas, Aramas Chačaturianas, Dmitrijus Kabalevskis, Dmitrijus Šostakovičius, Benjaminas Britenas, Anri Diutijo (Henri Dutilleux), Arno Babadžanianas, Sofija Gubaidulina.

Rostropovičiaus vardas įtrauktas į „40 nemirtingųjų“ – Prancūzijos menų akademijos garbės narių – sąrašą. Vladimiras Putinas sveikindamas su 80 metų jubiliejumi, muziką pavadino „žymiu muzikantu ir nuostabiu žmogumi“. Sveikinimo kalboje, kreipdamasis į solenizantą, Prezidentas tuomet kalbėjo: „Visu savo gyvenimu ir kūryba Jūs ne kartą įrodėte tiesą, kad menas ir moralė abipusiai papildo vienas kitą ir sudaro vieningą visumą. Visame pasaulyje Jūs žinomas ne tik kaip puikus violončelininkas ir garsus dirigentas, bet ir kaip tvirtas žmogaus teisių bei vidinės laisvės gynėjas, į kompromisus nesileidžiantis kovotojas už demokratijos idealus“ .

 Apdovanojimai 
 TSRS Liaudies artistas, 1966 m.
 Stalino premija, 1951 m.
 Lenino premija, 1964 m.
 Rusijos Federacijos Valstybinė premija, 1992 m.
 Polar muzikos premija, 1995 m.
 Britanijos imperijos Šviesiausiojo ordino garbės riteris-komandoras
 Alberto Šveicerio premija
 Ernsto fon Zymenso muzikos premija (Ernst von Siemens Musikpreis), 1976 m. (premija apdovanoti tik Bendžaminas Britenas ir Olivjė Mesianas).
 Imperatoriškoji premija, Japonijos menų asociacija
 UNESCO Geros valios ambasadorius,
 „Grammy“ premija, „Geriausio instrumentinio solo pasirodymo pritariant orkestrui“ kategorija, 2004 m.
 Carskoje selo meno premija, 1999 m.
 Didysis rusų prizas „Garbė“ («Слава/Gloria»)
 Šv. Cecilijos akademija Romoje, narys
 JAV menų ir mokslų akademija, narys
 Anglijos karališkoji akademija, narys
 Bavarijos menų akademija, narys
 daugiau nei 50 universitetų garbės daktaras
 daugelio pasaulio miestų (taip pat ir Vilniaus) garbės pilietis
 29 valstybių valstybiniai apdovanojimai:
 JAV Prezidento laisvės medalis
 Garbės legiono komandoro ordinas, 1981 ir 1987 m., Prancūzija
 Poliarinė žvaigždė, Švedija
 I laipsnio ordinas „Už nuopelnus Tėvynei“, 2007 m., Rusija
 Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius, 1995 m. lapkričio 24 d., LR Prezidento dekretu Nr. 781
 Sausio 13-osios atminimo medalis, 1992 m. birželio 10 d., LR Prezidento dekretu Nr. I-2626.

 Šaltiniai 
 Mstislavo Rostropovičiaus labadaros fondo tinklalapis  biografija 
 Višnevskajos – Rostropovičiaus labdaros ir paramos fondas 

Kategorija:Rusijos muzikai
Kategorija:JAV muzikai
Kategorija:Violončelininkai
Kategorija:Rusijos dirigentai
Kategorija:Mecenatai
Kategorija:Mokslų akademijų nariai
Kategorija:Vilniaus miesto garbės piliečiai