Aismarės

Aismarės,VLKK: Pasaulio vietovardžiai kitaip Aistmarės, Vyslos įlanka, Kaliningrado įlanka (, , , ) – lagūna Baltijos jūros pietryčiuose.

Iki 1945 m. priklausė Vokietijai, nuo 1945 m. pietvakarinė dalis priklauso Lenkijai, šiaurės rytinė dalis – dabartinei Rusijos Kaliningrado sričiai. 56,2 % įlankos akvatorijos ploto priklauso Rusijai, o likusi dalis – Lenkijai.Ulrich Schiewer. Ecology of Baltic Coastal Waters — Springer, 2008. — 428 p. — ISBN 3540735232. 2022 m. Lenkijos pusėje pastatytas Aismarių nerijos kanalas.

Marios laivuojamos, verčiamasi žvejyba. Prie Aismarių įsikūrę šie uostamiesčiai: Karaliaučius, Piliava (Baltijskas), Elbingas, Tolkimyčiai, Fromborkas.

 Geografija ir hidrologija 
Aismarės tęsiasi pietvakarių–šiaurės rytų kryptimi nuo Vyslos deltos iki Sembos pusiasalio. Aismarių nerija (60 km) jas skiria nuo Gdansko įlankos, Sembos pusiasalis – nuo Kuršių marių. Plotas ~838–865 km². Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius ~90 km, plotis 2–25 km (dažniausias apie 9 km), gylis 3–5 m. Su jūra jungiasi 860 m pločio sąsiauriu. Vandens lygis svyruoja iki 1,5 m per parą. Vanduo beveik gėlas. Jūros vanduo patenka tik per smarkias audras. Druskingumas l–7 ‰. Vandens temperatūra vasarą svyruoja apie +24,2 °C, žiemą – +0,1 °C. Žiemą marios užšąla. 

Aismarių atabrade smėlis, vietomis priemolis ir žvyras, giliau dumblas.  Krantai žemi, pelkėti, apaugę nendrėmis, šalimais veši spygliuočių miškai.Калининградский залив // Большая советская энциклопедия : [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров. — 3-е изд. — М. : Советская энциклопедия, 1969—1978. Pakrantėse auga lelijos, plūdės ir kiti paviršiuje augantys bei povandeniniai augalai. Vandenyje veisiasi gėlavandenės žuvys ir bestuburiai. Apylinkėse peri reti paukščiai (jūriniai ereliai, griežlės), aptinkama daug žąsų, ančių ir kitų vandens paukščių.Vistula Lagoon, a fact sheet of BirdLife International

Į Aismares įteka Vyslos deltos atšakos Nagata ir Škarpava; Paserija, Banava, Frišingas–Undenava, Prieglius ir mažesni intakai iš šiaurės, pvz., Vidytė, Graibava, Bludava.

 Istorija 
Aismarės susidarė prieš 5–6 tūkst. metų Litorinos jūros laikotarpiu.

1510 m. vasarą stipri audra ties Piliava suformavo protaką, jungiančią marias su jūra. Susidaręs sąsiauris buvo pragilintas ir dabar yra vienintelis laivakelis iš Aismarių į jūrą.

Iki 1933 m. ir po 1945 m. būta svarstymų lagūną nusausinti, įrengiant polderių.

2020 m. pradėti kanalo kasimo darbai Lenkijai priklausančioje dalyje. Projektui įtakos turėjo geopolitiniai motyvai, kuriais siekta sudaryti sąlygas laivams netrikdomai pasiekti Elbingo uostą, neįplaukiant į Rusijos teritorinius vandenis.

 Etimologija 
Lagūną, pavadinimu Estmere, IX a. mini anglų keliautojas Vulfstanas. Vietovardį Aismarės pirmą kartą XIX a. pavartojo Georgas Neselmanas. Kazimiero Būgos išpopuliarintas jis įsigalėjo lietuvių mokslinėje literatūroje. Ankstesnis vietovardis minimas 1339 m. Andželino Dulčerto pajūrio žemėlapyje Neria – Aismarių užtakis ir Neringa.

 Galerija 

 Šaltiniai 

Kategorija:Lenkijos geografija
Kategorija:Rusijos įlankos
Kategorija:Lagūnos
Kategorija:Baltijos jūros įlankos