Leonas Sapiega

Leonas Sapiega (, , 1557 m. balandžio 4 d. Ostrovnas, dab. Baltarusija – 1633 m. liepos 7 d. Vilnius) – LDK valstybės politinis veikėjas, Lietuvos didysis sekretorius (1580 m.), Lietuvos pakancleris (1585–1589 m.), Lietuvos didysis kancleris (1589–1623 m.), Vilniaus vaivada (nuo 1623 m.), LDK didysis etmonas (nuo 1625 m.), prisidėjo 1581 m. įkuriant LDK vyriausiąjį tribunolą, vadovavo III Lietuvos Statuto (1588 m.) rengimui.

 Jaunystės metai 

Leono Sapiegos protėvis buvo Simonas Sapiega (Semen Sopiha), Kazimiero Jogailaičio raštininkas stačiatikis nuo Smolensko, o jo senelis - Jonas Bagdonavičius Sapiega, iš Sapiegų Čerėjos linijos. Dar mažametį Leoną tėvas buvo atidavęs auklėtis į Mikalojaus Radvilos Juodojo dvarą. 1570 m. vos 13 metų Leonas drauge su Radvilos sūnumis išvyko į Leipcigo universitetą (Vokietijoje). Grįžo į Lietuvą priėmęs  evangelikų reformatų tikėjimą.

 Valstybinė veikla 
 Lietuvos III Statuto rengimas 

Tai Leono Sapiegos nuopelnas, kad rengiamame 1588 m. Lietuvos III Statute liko apsaugotos lietuvių teisės, atgaivinant jame 1447 m. privilegijos punktą, pagal kurį svetimšaliams (tarp jų ir lenkams) draudžiama įsigyti nuosavybę Lietuvoje ir užimti joje valstybines vietas. Lenkai jokiu būdu nenorėjo sutikti su tuo, bet, renkant karaliumi ir didžiuoju Lietuvos kunigaikščiu Zigmantą Vazą, L. Sapiega mikliai išnaudojo painią politinę būklę ir privertė lenkus patvirtinti III Statutą. Kai Lietuvoje prasidėjo tikybinės kovos tarp katalikų, protestantų ir unitų, Sapiega stengėsi būti tolerantiškas, raminti aistras, sakydamas: „Į smurtą negalima atsakyti smurtu, jei stačiatikiai blogai elgiasi, katalikai neturi atsakyti piktu„. Į savo suredaguotą Statutą jis įrašė: „Dėl tikybos ir bažnyčios skirtumo kraujo nelieti ir nebausti turto konfiskavimu ir kalėjimu“.

Jis visur pabrėždavo, kad Lietuva gali didžiuotis, jog tarp jos sienų iš seno taikingai gyveno įvairių tautybių ir tikybų žmonės, o mūsų valdovai kaimynų buvo gerbiami dėl jų tolerantiškumo. „Privalome elgtis apdairiai, atsižvelgdami į aplinkybes, nes mūsų tėvynėje negalioja prievarta",– rašė Sapiega viename iš savo laiškų. Ne be reikalo amžininkai jį vadino Lietuvos Solonu.

 LDK Vyriausiasis Tribunolas 

Leonas Sapiega ėjo aukščiausias pareigas didžiojoje kunigaikštijoje, ilgametis seimo maršalas, 1589 m. tapęs didžiuoju kancleriu kartu su kitais valstybės pareigūnais 1581 m. įsteigė LDK Vyriausiąjį Tribunolą.

 Karai su Rusija 

Kai Zigmantas Vaza rengėsi pradėti karą su Maskva, remdamas į jos sostą besitaikantį netikrąjį Dimitrą, Sapiega karštai atkalbinėjo valdovą nuo to žygio, bet, karui įsiliepsnojus, garbingai jame dalyvavo kaip diplomatas ir karys. Jis teisingai buvo numatęs, kad šis karas atneš Lietuvai tik nelaimes.

Nors ir  būdamas didžiuoju etmonu, tačiau, matyt, dėl silpnos sveikatos Leonas Sapiega 1632 m. prasidėjusiame Smolensko kare nedalyvavo. Iš pradžių LDK kariuomenei vadovavo Smolensko vaivada ir LDK kariuomenės lauko raštininkas Aleksandras Korvinas Gosievskis, prie kurio vėliau prisijungė Lietuvos lauko etmonas Kristupas Radvila Jaunesnysis.

 Brandus amžius 

Paskutiniais gyvenimo metais L. Sapiega ėmėsi naujai sutvarkyti Lietuvos Metriką. L. Sapiega propagavo teisinės valstybės idėjas, o 1623 m. gavo Vilniaus vaivadiją ir didžiojo etmono pareigybę. 

Per savo ilgą gyvenimą L. Sapiega sukrovė didžiausius asmeninius turtus, bet buvo žmoniškas, rūpinosi kariais ir valstiečiais, net steigė savo dvaruose mokyklas baudžiauninkų vaikams.

Leonas Sapiega garsėjo dosnumu bažnyčiai, buvo kelių bažnyčių statybos fundatoriumi. Tapęs kataliku, jis pastatydino sau ir savo šeimai mauzoliejų – Šv. Mykolo bažnyčią VilniujeŠv. Mykolo bažnyčia http://www.vilnius.lt/foto/Viln_baz/Svmykol.htm  ir prie jos, vienuolyno pastatą bernardinėms.

Mirė 1633 m., bažnyčioje tebėra Leono Sapiegos ir jo dviejų žmonų antkapinis paminklas – didžiausias Lietuvoje memorialinis statinys.

 Pastabos 

 Šaltiniai 
 A. Šapoka, Lietuvos istorija; Švietimo ministerijos knygų leidimo komisijos leidinys. – Kaunas, 1936. – ISBN 5-420-00631-6
 Vanda Daugirdaitė Sruogienė, Lietuvos istorija. – Vilnius: Vyturys, 1990. – ISBN 5-7900-0637-X

 Galerija 

|-

Pareigybės

Leonas
Kategorija:ATR seimo maršalkos
Kategorija:Lietuvos didieji etmonai
Kategorija:Lietuvos tribunolo maršalkos
Kategorija:Lietuvos didieji kancleriai
Kategorija:Lietuvos pakancleriai
Kategorija:Lietuvos lauko raštininkai
Kategorija:Vilniaus vaivados
Kategorija:Slanimo seniūnai
Kategorija:Karaliaus sekretoriai
Kategorija:ATR pasaulietiniai senatoriai