Pertinakas

Publijus Helvijus Pertinakas (; 126 m. rugpjūčio 1 d. – 193 m. kovo 28 d.) – Romos imperatorius valdęs tris mėnesius. Valdžią perėmė po Komodo nužudymo ir tapo pirmuoju valdovu 193 metais (Penkių imperatorių metai).

Pertinakas bandė atkurti kariuomenės drausmę ir sustiprinti imperijos finansus, tačiau jo reformos papiktino pretorionų gvardiją, kuri imperatorių nužudė praėjus vos 87 dienoms nuo valdymo pradžios. Vėliau Septimijus Severas jį sudievino ir panaudojo jo atminimą savo pačio valdžios įtvirtinimui.

 Ankstyvasis gyvenimas ir iškilimas 
Pertinakas gimė Alboje išlaisvinto vergo Helvijaus Sukeso sūnum. Iš pradžių Pertinakas buvo grammaticus (gramatikos mokytojas), bet nusprendė imtis labiau garbingo darbo ir su užtarimu tapo kohortos pareigūnu. Jis sugebėjo pasižymėti karuose su partais ir gavo virtinę paaukštinimų ir po paskyrimų į Britaniją (Legio VI Victrix karo tribūnu) ir prie Dunojaus, jis tapo prokuratoriumi Dakijoje. Marko Aurelijaus valdymo metu jis patyrė nemalonę dėl rūmų intrigų, bet buvo pakviestas padėti Klaudijui Pompėjanui germanų karuose. 175 m jis pakeitė konsulą ir iki 185 m. Pertinakas buvo Aukštutinės ir Apatinės Mezijos, Dakijos, Sirijos ir galiausiai Britanijos gubernatoriumi.

180–190 m. Pertinakas turėjo didžiausią įtaką Romos senate, kol pretorionų prefektas Perenis jį išstūmė iš viešo gyvenimo. Po trejų metų jis buvo  sugrąžintas į Britaniją, kur maištavo armija. Ten jis  mėgino numalšinti nepaklusnius kareivius, bet vienas maištaujantis legionas užpuolė jo apsauginius, palikdamas Pertinaką mirčiai. Atsigavęs Pertinakas griežtai nubaudė maištininkus, tokiu būdu įgydamas drausmintojo reputaciją. Priverčiant jį atsistatydinti 187 m. buvo aiškinama, kad legionai tapo priešiški dėl jo žiauraus valdymo.

Jis buvo prokonsulu Afrikoje 188–189 m., o vėliau Romos prefektūroje - antrąkart konsulu su imperatoriumi kaip kolega.

 Valdymas 
Jis tarnavo miesto prefektu, kai Komodas buvo nužudytas savo paties šeimos 192 m. gruodžio 31 d. Sekantį rytą Pertinakas buvo paskelbtas imperatoriumi. Jo trumpas valdymas (86 dienos) buvo neramus. Jis bandė pamėgdžioti santūrius Marko Aurelijaus veiksmus ir bandė pakeisti grūdų tiekimą Romai, bet susidūrė su pasipriešinimu iš visų pusių. Antikos rašytojai pasakoja, kad pretorionų sargyba tikėjosi dosnaus donativo jam tapus imperatoriumi. Negavę donativo jie tol reikalavo, kol Pertinakas gavo pinigų, parduodamas Komodo nuosavybę, įskaitant meilužes ir jaunuolius, laikytus seksualiniam malonumui. Kovo pradžioj jis vos išvengė sąmokslo jį pakeisti konsulu Kvintu Sosijum Falko, kol jis Ostijoj inspektavo grūdų laivybą. Sąmokslininkus kažkas išdavė, Falko buvo atleistas, bet keletui sąmoksle dalyvavusių pareigūnų buvo įvykdyta mirties bausmė.

193 m. kovo 28 d. Pertinakas buvo rūmuose, kai apie trys šimtai pretorionų įsiveržė pro vartus. Antikos šaltiniai nurodo, kad jie gavo tik pusę pažadėto užmokesčio. Rūmų sargyba ir rūmų pareigūnai jiems nesipriešino. Pertinakas, nors patartas bėgti, nusprendė su jais tartis ir jam beveik pavyko, kai jį nudūrė vienas iš pretorionų. Pertinakas tikriausiai numatė pavojų, tad apsivilko purpuru, atsisakė suteikti imperatoriaus titulus žmonai ir sūnui, taip apsaugodamas juos nuo pasikėsinimo po jo mirties.

 Įpėdinis 
Senatorius Didijus Julianas pasiskelbė imperatoriumi, sukeldamas trumpą pilietinį karą dėl sosto, kurį laimėjo Septimijus Severas. Po atvykimo į Romą Septimijus pripažino Pertinaką teisėtu imperatoriumi, nubaudė mirties bausme jį nužudžiusius kareivius ir ne tik įsakė senatui jį sudievinti ir surengė valstybės laidotuves, bet ir rengė Pertinako tapimo imperatoriumi ir jo gimtadienio žaidynes.

 Šaltiniai 

Kategorija:Romos imperatoriai
Kategorija:Romos imperijos konsulai