Šereitlaukis

Šereitlaukis – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Vilkyškių, Rambyno regioniniame parke, dešiniajame Nemuno krante. Kaimo rytuose Jūros upė įteka į Nemuną. Pietvakariuose plyti Šereitlaukio miškas, jame yra 75 m aukščio Kapelkalnis. Kaimas paskelbtas architektūriniu draustiniu. Draustinyje yra XX a. pradžioje įkurtas Šereitlaukio dvaras kartu su spirito gamykla, mišriojo tipo parkas ir tvenkinių sistema. Šalia kaimo yra Sidabrakalnis – senoji Šereitlaukio gyvenvietė, milžinkapis (vad. Šereitlaukio II piliakalnis), piliakalnis.

 Etimologija 
miniatiūra|left|Šereitlaukio paminklinis stulpas
miniatiūra|left|Šereitlaukio informacinė lenta

Vietovės pavadinimas siejamas su XIII a. Petro Dusburgiečio kronikoje minimu skalvių didiku Šereika (arba Šireika), kurio pilis buvo netoliese esančiame piliakalnyje. Anksčiau kaimas ir vadintas Šereiklaukiu.http://www.meli.lt/lt.php/naujos-knygos/katalogas/issn-0868-513418/ 

 Istorija 

Šereitlaukio apylinkėse žmonės pradėjo gyventi prieš daugiau kaip 1000 metų. Tai liudija atlikti archeologiniai tyrimai 1988 m. netoli esančiame Sidabrakalnyje.

XIV a. pradžios Ordino kronikose (Petrus de Dusburg; vėliau Nic. von Jeroschin) minimas skalvių didikas Šereika. Pasak šių šaltinių, jis pasiuntė žinią Memelio pilies komtūrui, esą su savo vyrais yra pasirengęs krikštytis, todėl prašė nedelsiant atvykti su palyda. Komtūrui sužinojus apie užtvarą kelyje, jis netikėtai užpuolė Šereikos sargybą ir paėmė į nelaisvę patį Šereiką bei dar aštuonis įtakingiausius jo šalininkus. Pirmą naktį, kelionės atgal metu, Šereika nutraukė pančius, pagriebė kalaviją ir nužudė vieną ordino brolį bei tris krikščionis, dar vienam nukirto ranką, tačiau pats buvo užmuštas.

Išgirdęs apie šį įvykį, Ordino magistras Konradas fon Tirbergas (Konrad von Tierberg) surinko apie 1500 raitelių ir 15 krovininių laivų, užpuolė Skalvos pilį Sasovą, po ilgo šturmo ją užėmė ir sudegino

Šereitlaukio dvaras buvo vienas didžiausių Klaipėdos krašte. Prieš antrą pasaulinį karą jame veikė žirgynas, spirito varykla, vandens malūnas. Buvo užtvenkta Jūros upė. Sovietmečiu visą architektūrinį dvaro grožį sudarkė pastatytos fermos, kurios po Nepriklausomybės atgavimo virto griuvėsiais.

 Padavimai 

XIX a. pabaigoje laikraštyje „Aušra“ užrašytas M. Jankaus pasakojimas apie kunigaikščius Šereikį ir Skriaudopį bei Šereiklaukio kalną:

"M. Jankus kalbējo apie kunigaiksztį Szereikį, Skriaudopį ir Szereiklaukiu kalną. Ant augszto kalno ties Ragaine antrapus Niamuno gyveno kunigaiksztis Szereikis, pagal kurį ir kalnas Szereiklaukio kalnu tapě pramintas. Jo kaimynas, kunigaiksztis Skriaudopis, gyveno ant Rambynkalnio. Júdu sandoroje gyvendamu vienas antrą szelpēsi neprieteliams Kryžokams užpůlus. Vieną kartą tyka naktyje Kryžokai prislinkę, Szereikį užpůlę jo pili įima, kunigaiksztį su visais kareiveis nužudo ir paczią pilį nudeginę viską su źeme sulygina. Szendien jau nei žymēs nebēra, kad czia kitą kartą stipri pilis stovējusi, apgintuvē Lietuvininku nů plēsziku Kryžoku. Lygus likimas uzpůlē ir Skriaudopį, kurs savo pilį ant Rambyno turējo, apgindamas szventinyczią senovės Lietu- vininku. Daug kartu núprosnai bandę, vieną sykį Vokieczei jau buvo pilį bejimą, kaip Skriaudopis susimislyjęs nor sandorą daryti. Kryžokai žodį lauźdami jį uzmusza. Dukte apie tai žinę gavusi pakavoja skarbus, sidabrinę żagrę, akēczias ir t. t., nuszoka nů szventojo kalno į Niamuną ir nuskęsta, nenorēdama kokiam minykui per verginę arba gedos apera tekti. Daug kareiviu patys nusižudo. Sziem dviem pilēm kritus, Kryżokai valnai po visą krasztą poniavoja paverzdami jį į tikrą verginiu kankynę."
Tekstas pateiktas autentiška 1885 m. ortografija.

 Gyventojai 

 Žymūs žmonės 
 Heinrikas Teodoras fon Šionas (1773–1856), Prūsijos karalystės politikas, valdininkas
 Konrad von Dressler (1885–1955), dvarininkas, politikas
 Vygaudas Keraitis (1943–2024), Lietuvos ir Jurbarko rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas

 Galerija 

 Šaltiniai 

Kategorija:Pagėgių savivaldybės gyvenvietės