Šiaulių kapinės

Šiaulių kapinės arba Talšos kapinės – katalikų kapinės Šiauliuose, centrinėje miesto dalyje, Kalniuko rajone, Ežero gatvėje, prie Talšos ežero. Seniausios iš esančių miesto kapinių. Užima 4,6 ha plotą.

 Istorija 

Įkurtos dėl parapinių kapinių, įkurtų aplink Šv. Petro ir Povilo bažnyčios šventorių ir už jo, perpildymo, iš dalies dėl sanitarinių reikalavimų. Žemė, kurioje įsikūrė Šiaulių katalikų parapijos kapinės, priklausė bažnyčiai. Aplink kapines tvoros nebuvo, tačiau jas nuo kito lauko skyrė griovys. Šiaulių senosiose kapinėse pradėta laidoti per choleros epidemiją ir 1831 m. sukilimą. Pradžioje buvo laidojama ant kalnelio, vadinamo Šv. Jono kalneliu, ant kurio, kaip manoma, stovėjo senoji Šiaulių pilis. Tačiau Šiaulių istorijos tyrinėtojai mano, kad dabartinių kapinių teritorijoje galėjo būti laidojama žymiai anksčiau, gal net Saulės mūšio laikais. Kasant kapus buvo randama tuos laikus menančių daiktų. Rašytiniuose šaltiniuose kapinės ir ten pat stovėjusi koplyčia, kuri sudegė apie 1970 m., minimos jau XVIII a. pabaigoje. Kaip atrodė ši koplyčia, sužinome iš 1830 m. inventoriaus aprašymo:

„… nuo bažnyčios tiesiai einant į šventorių, kapai, kur parapijos kapinės, ant kurių yra kryžiaus formos koplyčia, į kurią durys dvigubos su geležiniais vyriais ir prancūziška spyna uždaromos. Ji [koplyčia] pastatyta iš apvalių rąstų, altorius - staliaus darbo, jame paveikslas Šv. Jono Krikštytojo ant drobės pieštas. Koplyčioje 6 langai, sukalti iš lentų, stogas gontais dengtas, ant jo kupolas su kryžiumi.“

Vienas iš seniausių antkapinių paminklų yra ant kapinių senosios dalies aukštumos, netoli buvusios koplyčios vietos. Antkapinėje, maždaug 0,6x1,2 m dydžio plokštėje iškaltas tekstas. Mirties data nurodyta 1801 m. Tikėtina, kad uždarant senąsias parapines kapines, dalis naujai palaidotų palaikų galėjo būti perlaidoti į šeimyninius rūsius ar kapus kapinėse prie Talšos ežero. Prie seniausių kapaviečių priskiriami ir šeimyniniai rūsiai - koplyčios. Kalnelio šlaituose turtingesnės šiauliečių šeimos išmūrijo šeimyninius rūsius, kai kurie jų buvo su kriptomis, į kurias buvo dedami karstai. Keliuose rūsiuose karstai buvo sudėti vienas ant kito. Pirmieji rūsiai galėjo būti įrengti XVIII-XIX a. sandūroje, o didžioji jų dalis įrengta XIX a. II pusėje. Juose buvo laidojama ir XX a., net po Antrojo pasaulinio karo.

Seniausioje kapinių dalyje, ant Šv. Jono kalnelio, daugiausiai buvo laidojama iki Pirmojo pasaulinio karo. Čia palaidoti XVIII a. pab. - XX a. pr. gyvenę miesto gyventojai: amatininkai, mokytojai, kunigai, tarnautojai, paprasti miestelėnai.

Antrojo pasaulinio karo metais, puolant tarybinei armijai, kapinės buvo tapę vokiečių gynybos linija, todėl 1944 m. liepos mėn. buvo apšaudytos iš pabūklų. Apie 20 šeimyninių rūsių buvo susprogdinta artilerijos ir tankų sviediniais, kiti gerokai apgriauti. Pokario metais juose buvo apsigyvenę benamiai, todėl daug karstų sudeginta, palaikai sunaikinti. Nors miesto valdžia ir stengėsi be savininkų likusius rūsius užmūryti, kad į juos nebūtų landžiojama, rūsiai ir toliau buvo niokojami. Karo metais sunaikinta ir kelios dešimtys antkapinių paminklų.

Apie 1880 m. pradėta laidoti ir greta esančiame kalnelyje link stačiatikių kapinių, ta dalis aptverta akmenine tvora. 1905 m. senosios miesto kapinės jau buvo perpildytos. Senasis kapinių plotas apie buvusią koplyčią ir dalis kapinių link stačiatikių kapinių buvo visiškai prilaidota. 1905 m. rugsėjį Šiaulių klebonas Gustavas Tomkevičius kreipėsi į miesto Dūmą, prašydamas skirti vietą naujoms parapijos kapinėms. Jis pasiūlė žemės dalį, vadinamą „margais“ ir esančią už senųjų kapinių bei priklausančią Šiaulių parapijos Romos katalikų bažnyčiai, su sąlyga, jei Dūma sutiktų tokio pat dydžio žemę paskirti mainais Šiaulių beneficijai. Dūma sutiko, tačiau visi kapinių plėtimo formalumai buvo atlikti tik 1908 m., katalikų kapinės praplėstos link Talšos ežero.

1940 m. ir ši kapinių vieta buvo visiškai prilaidota. Tuo metu spaudoje pasirodė informacija, kad ieškomas naujas plotas kapinėms įrengti. Tačiau tam sutrukdė prasidėjęs Antrasis pasaulinis karas. Karo metais (1941-1945 m.) žuvę ar mirę pavieniai civiliai žmonės buvo laidojami šeimos kapavietėse arba be priežiūros paliktose kapavietėse. 1945 m. Šiaulių miesto vykdomasis komitetas, motyvuodamas, kad kapinės labai apleistos, laidojama be tvarkos ir yra labai pripildytos, nutarė jas uždaryti. Leido laidoti tik šeimyniniuose rūsiuose, uždaruose šeimyniniuose kapuose, jeigu juose nebuvo laidojama 15 metų.

1955 m. kapinės dar kartą praplėstos abipus pagrindinių vartų, tačiau nuo 1959 m. laidojimas kapinėse apribotas, o kai buvo įrengtos Donelaičio kapinės ir visai uždraustas. Kapinės paskelbtos kultūros ir istorijos paminklu. Buvo leidžiama laidoti tik į jau esančius šeimyninius kapus, bet apie 1965 m. ir šie laidojimai uždrausti. 1990 m. išrinkta nauja Šiaulių miesto taryba, vykdydama šiauliečių prašymus, bandė atnaujinti laidojimus, nes daugelis kapų tapo neprižiūrimi, tačiau Kultūros paveldo saugotojai tam paprieštaravo.

Tarp katalikų ir stačiatikių kapinių buvusiame žemės plote už tvoros laidoti savižudžiai, vagys, nekrikštai. Čia buvo palaidoti ir keli ateistai, nes atskiros ateistų kapinės Ginkūnuose buvo įrengtos tik 1924 m. Ne itin didelę žmonių pagarbą šiai vietai rodo ir tas faktas, kad tarpukario laikotarpiu šis kapinių pakraštys buvo nukasinėtas imant žvyrą, kadangi ši žemė buvo „niekieno“.

 Paminklai 

Aiškaus kapinių takų suplanavimo nebuvo. Seniausioje dalyje buvo laidojama nesilaikant bendros tvarkos. Vėliau, formuojant takus, dalis kapaviečių sunaikinta. Išilgai naujosios kapinių dalies suformuota ir išliko iki mūsų dienų kaštonų, klevų ir kitų medžių alėja. Be to, visos kapinės gausiai apsodintos medžiais. 1979 m. atlikus senųjų kapinių katalikiškosios dalies inventorizaciją, nustatytos 6773 išlikusios kapavietės.

Išlikę paminklai labai įvairūs savo stilistika, medžiagomis, atlikimo būdu. Vienur nulaužto medžio įvaizdis iš granito ar metalo, kitur - kukli antkapinė lentelė iš ketaus, dar kitur - gipsinės, betoninės šventųjų skulptūros. XIX a. II p. paplito iš ketaus lieti kiaurais ir reljefiniais ornamentais puošti metaliniai kryžiai, dažnai galu įtvirtinti į vientiso akmens ar betono postamentą. Dalis šių ketaus kryžių buvo liejama Šiauliuose, Nikolajaus Zubovo Gubernijos fabrike.

 Kapinėse palaidoti 
Skliaustuose – kvartalas ir kapo numeris schemoje.
 Adomas Tuchto (1802–1882), grafų Zubovų vaikų auklėtojas ir mokytojas (V-11),
 Steponas Žiupsnys (1870–1905), knygnešys, revoliucinio judėjimo dalyvis (III-8),
 Juozas Kumpis (1901–1920), karo lakūnas,
 Stasys Lukauskis (1869–1925), teisininkas (V-20),
 Romanas Kušeliauskas (1867–1932), generolas (V-18),
 Julijonas Šalkauskis (1849–1933), teisininkas (VII-25),
 Antanas Liorentas (1903–1937), inžinierius (III-6),
 Juozas Miliauskas-Miglovara (1845–1937), knygnešys, poetas, publicistas (V-10),
 Rimbutas Oželis (1907–1937), karo lakūnas, oro žvalgas,
 Jonas Trečiokas (1892–1938), mokytojas, vertėjas, vadovėlių autorius,
 Antanas Raudonis (1871–1939), knygnešys, skulptorius (VIII-32),
 Antanas Klupšas (1882–1940), pedagogas (VII-24),
 Petras Rasteika – Naidionovas (1887–1940), Šiaulių pašto viršininkas,
 Kazimieras Venclauskis (1880–1940), advokatas, (III-4),
 Mykolas Levinskas (1920–1941), Pasipriešinimo judėjimo dalyvis,
 Stasys Šalkauskis (1886–1941), filosofas, profesorius (VII-25),
 Stasys Jurevičius (1876–1942), provizorius, pedagogas,
 Jonas Mrozinskis (1882–1942), skulptorius (III-9),
 Vladas Dutkevičius (1889–1945), knygnešys, vargonininkas, chorvedys,
 Pranė Jankutė (1909–1949), mokytoja, (I-1)
 Stanislovas Sarapas (1872–1953), kunigas kanauninkas,
 Klemensas Šovis (1886–1955), kunigas, Šv. Petro ir Povilo bažnyčios atstatytojas,
 Ignas Prielgauskas (1871–1956), pianistas, pedagogas (VII-29),
 Kostas Dambrauskas (1899–1958), mokytojas, (V-19)
 Juozas Pėželis (1907–1959), choro dirigentas ir pedagogas, (III-2)
 Gustavas Tomkevičius, prelatas (VII-26),
 Gražbylė Venclauskaitė (1912–2017), Lietuvos teisininkė, advokatė, Šiaulių miesto garbės pilietė.

 Kunigų alėja 
Susiformavo senojoje kapinių dalyje ant Šv. Jono kalnelio, prie takelio į buvusią koplyčią. Palaidoti:

 Ignacijus Štachas (1797–1854), Šiaulių Šv. Petro ir Povilo bažnyčios klebonas, blaivybės pradininkas Lietuvoje, studentų patronas (V-12),
 Feliksas Kontrymas (1810–1893) (V-17),
 Gustavas Tomkevičius (1837–1911), Šiaulių Šv. Petro ir Povilo bažnyčios klebonas,
 Bruno Zelionko (1879–1914) (VII-27).
 Adomas Geležinis (1872–1932), Pakapės klebonas (VII-30),
 Julijonas Jasienskis (1874–1934), Šv. Petro ir Povilo bažnyčios kunigas, (III-3)
 Jonas Bula (1864–1935), Šv.lgnaco parapijos steigėjas (VII-31),
 Stanislovas Sarapas (1872–1953), Kauno metropolinės kapitulos kanauninkas (V-16),
 Leonardas Bobrauskas (1870–1954) (V-14),
 Klemensas Šovys (1886–1955), Šiaulių Šv. Petro ir Povilo bažnyčios klebonas ir jos atstatytojas po Antrojo pasaulinio karo (V-13),
 Jurgis Latvėnas (1894–1959) (V-15).

 Kolektyviniai kapai 

 Žukauskų šeimos mauzoliejus (III-4).
 Švč. Jėzaus širdies seserys (VIII-33). PR kapinių dalyje, netoli tako, stovi kuklus antkapinis kryžius su užrašu: „Šv. Jėzaus širdies seserys“. Po šiuo paminklu ilsisi 4 vienuolės - seserys širdietės. Pirmoji palaidota sesuo Ona, o trys seserys žuvo 1944 metų liepos mėnesį, bombai pataikius į slėptuvę, kur buvo slepiamasi per bombardavimą. Žuvo seserys vienuolės: Ona Murzaitė, kilusi iš Šiaulių rajono, Ona Žilinskaitė ir Monika, atvykusi iš Anykščių. Ant kapo uždėtas betoninis antkapis. Galvūgaly pastatytas metalinis kryžius, prie jo pritvirtinta metalinė lentelė su užrašu.
 Jarulaičių šeimyninis kapas (III-7). Tai rašytojos Sofijos Kymantaitės-Čiurlionienės senelių Jarulaičių giminės kapas. Jos mama - Elžbieta Jarulaitytė. Sofija vaikystėje gyveno pas dėdę kanauninką Vincą Jarulaitį, kuris ir sutuokė ją su M. K. Čiurlioniu. Palaidoti: Ona Jarulaitis (m. 1883 m.), Petras Jarulaitis (m. 1898 m.), Teklė Jarulaitis (m. 1907 m.), Marta Jarulaitis (m. 1918 m.). 1989 m. „Ventos“ baldų gamybinio susivienijimo kraštotyrininkų iniciatyva nugriuvęs antkapinis paminklas atstatytas, sutvarkytas kapo plotas. Kapas aptvertas metaline tvorele, uždėtas betoninis antkapis. Galvūgalyje pastatytas juodo poliruoto granito obeliskas, prie jo pritvirtinta lentelė su užrašu.
 Rusų karių, žuvusių malšinant 1863 m. sukilimą, kapas (IX-35).

 Lietuvos kariuomenės karių ir savanorių kapai 

1994 m. Lietuvos kariuomenės karių ir savanorių kapai sutvarkyti pagal archit. R. Regeso parengtą darbo projektą. Kapinėse palaidoti:
 Šiaulių karo komendantūros įgula ir 3-ojo pėstininkų pulko kariai, žuvę 1919 m. birželio 21 d. per vokiečių užpuolimą.
 Nepriklausomybės kovų partizanai ir Lietuvos kariuomenės kariai šiauliečiai, žuvę kovose su bolševikais ir lenkais.

Kapo Nr.Kariuomenės rūšisLaipsnisVardas, pavardėŽūties arba mirties data1.  Nežinomas karys2.4 pėstininkų pulkasLeitenantasKarolis Hofmanas1920 m. sausio 18 d.3.3 pėstininkų pulkasEilinisAleksandras Norutis1919 m. birželio 21 d.4.  Nežinomas karys5.Šiaulių batalionasEilinisBenys Paplauskas1919 m. rugpjūčio mėn.6.Šiaulių batalionasEilinisMatas Čepulis1919 m. birželio 21 d.7.Šiaulių komendantūraEilinisStanislovas Radavičius1919 m. birželio 21 d.8.Šiaulių batalionasEilinisKazys Skara1919 m. birželio 21 d.9.Šiaulių batalionasEilinisJuozas Ūsas1919 m. birželio 21 d.10.Šiaulių batalionasEilinisPovilas Valančius1919 m. birželio 21 d.11.Šiaulių batalionasEilinisJonas Venckūnas1919 m. rugpjūčio mėn.12.4 pėstininkų pulkasEilinisMikas Lazauskas1919 m. lapkričio 21 d.13.1 pėstininkų pulkasEilinisLiudas Bižys1919 m.14.3 pėstininkų pulkasEilinisAleksas Spagys1919 m. rugpjūčio 24 d.15.Šiaulių bat.NaujokasJonas Juozapaitis1919 m. liepos 18 d.16.Šiaulių komendantūraEilinisR Aleksandravičius1919 m.17.1 pėstininkų pulkasEilinisJuozas Viskūnas1919 m.18. EilinisKostas Jocys1919 m. birželio 21 d.19.4 pėstininkų pulkasEilinisSteponas Pivoriūnas1919 m.20.1 pėstininkų pulkasVyr. puskarininkisVincas Novickas1919 m. birželio 21 d.21.1 pėstininkų pulkasEilinisPranas Grušeckas1919 m. gegužės 24 d.22.Šiaulių batalionasEilinisBolius Šimkus1919 m. birželio 21 d.23.1 oro eskadrilėLeitenantasJuozas Kumpis1920 m. spalio 10 d.24.Karo lakūnasJaun.puskarininkisPranas Radzevičius1937 m. balandžio 18d.25.4 artilerijos pulkasLeitenantasAlfonsas Kazlauskas1929 m. spalio 31 d.26.8 pėstininkų pulkasLeitenantasPetras Alekna1923 m. rugpjūčio 1 d.27.3 pėstininkų pulkasEilinisJonas Kulys1919 m. spalio 29 d.28.2 pėstininkų pulkasEilinisB. Ribukauskas1919 m. birželio 11 d.29.Šiaulių batalionasEilinisKazys Sližnys1919 m. vasario 5 d.30.2 pėstininkų pulkasEilinisJonas Taudrutis1919 m. vasario 8 d.31.4 pėstininkų pulkasEilinisKazys Kiela1919 m. lapkričio 21 d.32.4 pėstininkų pulkasVyr. puskarininkisJustinas Čičelis1919 m. gruodžio 21 d.33.3 pėstininkų pulkasJaun. leitenantasStasys Andriulis1920 m. spalio 18 d.34.Šiaulių batalionasEilinisJonas Žirgulis1920 m. birželio 21 d.35. EilinisJonas Šauklys1920 m. sausio 16 d.36.3 pėstininkų pulkasEilinisAntanas Janulis1919 m. rugpjūčio 22 d.37.  Nežinomas karys38.Šiaulių komendantūraEilinisJurgis Žukauskas1920 m. sausio 26 d.39.2 pėstininkų pulkasEilinisJonas Kaminskas1920 m. spalio 6 d.40.4 pėstininkų pulkasEilinisJulius Plėštys1920 m. sausio 14 d.41.  Nežinomas karys42.Šiaulių komendantūraEilinisPranciškus Švambaris1919 m.43.1 pėstininkų pulkasEilinisJ. Kasiliauskas1919 m.44. KapitonasAntanas Juška1941 m. lapkričio 22 d.45.Karo lakūnasJaun. puskarininkisAlbinas Palskys1937 m. rugpjūčio 21 d.46.Karo lakūnasLeitenantasRinbutas Oželis1937 m. rugpjūčio 21 d.47.8 pėstininkų pulkasEilinisViktoras Poškus1924 m.48.8 pėstininkų pulkasEilinisAntanas Vedelka1929 m. balandžio 9 d.49.8 pėstininkų pulkasNaujokasD. Fedakavičius1929 m. kovo 9 d.50.8 pėstininkų pulkasEilinisR. Daunoravičius1928 m. balandžio 6 d.51.8 pėstininkų pulkasEilinisJonas Rubinas1927 m. spalio 16 d.52.IntendantūraKapitonasJonas Bytautas1923 m. liepos mėn.53.Šiaulių komendantūraEilinisJonas Rakštys1924 m.54.2 pėstininkų pulkasEilinisPetras Uldukis1924 m. sausio 16 d.55.1 pėstininkų pulkasEilinisAntanas Kryžius1928 m.56.3 pėstininkų pulkasVyr. puskarininkisMikas Mačiūnas1924 m.57.8 pėstininkų pulkasEilinisPranas Šalčius1930 m. gegužės 29 d.58.8 pėstininkų pulkasEilinisVincas Savickas1924 m.59.3 Raitelių pulkasEilinisB. Šablinskas1924 m.60.8 pėstininkų pulkasEilinisJonas Šedys1921 m. balandžio 30 d.61.  Nežinomas karys62. Nežinomas karys63.2 pėstininkų pulkasEilinisJuozas Ažiolaitis1920 m. sausio 10 d.64.  Nežinomas karys65.Šiaulių komendantūraEilinisPetras Tomkus1922 m. liepos 13 d.66.Šiaulių komendantūraEilinisKazys Čėsna1921 m. vasario 6 d.67.Šiaulių komendantūraEilinisIgnas Jurgutis1921 m. lapkričio 29 d.68.8 pėstininkų pulkasNaujokasPetras Kurlis1931 m. sausio 14 d.69.KAŠEilinisRJankauskas1930 m. sausio 22 d.70.Šiaulių komendantūraEilinisAntanas Jankevičius1920 m. sausio 28 d.71.8 pėstininkų pulkasEilinisJonas Balčiūnas1930 m. gruodžio 10 d.72.  Nežinomas karys73.  Nežinomas karys

 Literatūra 
 Roma Baristaitė. Lietuvos savanorių ir karių kapai Šiaulių miesto senosiose kapinėse. Istoriniai tyrimai. Šiaulių m. Paminklotvarkos tarnyba. Šiauliai, 1993.
 Roma Baristaitė, Aleksandras Petrikauskas. Senosios Šiaulių kapinės. Šiauliai, 1999.
 Jocys V. Šiaulių miesto senosios kapinės prie Taisos ežero. Istoriniai tyrimai. AB Paminklų restauravimo institutas. V., 1995.
 Metalinius kryžius piešiniuose užfiksavo Birutė Kuicienė.

Kategorija:Šiaulių kapinės