Latvijos ekonomika

Latvijos ekonomika panaši į kitų buvusių socialistinių šalių ekonomikas. Šiuo metu tai laisvos rinkos ekonomikos šalis, kurioje dominuoja paslaugų sektorius. 2006 m. Latvijos ekonominiai rodikliai vertinami kaip patys prasčiausi tarp ES valstybių.

Latvijos pereinamoji ekonomika atsigavo po 1998 m. Rusijos finansinės krizės dėl griežtos biudžeto politikos ir palaipsninio Latvijos eksporto perorientavimo į Vakarų Europos šalis, šitaip mažinant ekonominę priklausomybę nuo Rusijos. Didžioji dalis valstybei priklausiusių kompanijų, bankų ir kito nekilnojamojo turto jau yra privatizuota, nors valstybės valdžioje dar yra keletas stambių verslo įmonių.

1999 m. Latvija oficialiai įstojo į Pasaulio prekybos organizaciją. Pagrindinis užsienio politikos tikslas – įstojimas į Europos Sąjungą – pasiektas 2004 m. gegužės 1 d. 2014 m. Latvija tapo Eurozonos nare, o nuo 2016 m. – EBPO nare.

Einamosios sąskaitos ir biudžeto deficitai išlieka pagrindinėmis šalies problemomis, tačiau vyriausybės pastangos padidinti biudžeto pajamas ateityje biudžeto deficitą turėtų sumažinti.

Tarp svarbiausių ūkio šakų yra mašinų ir transporto priemonių gamyba. Be to, didelę reikšmę turi okeaninė žvejyba, baldų ir tekstilės pramonė. Svarbiausi prekybos partneriai yra šiaurės Europos šalys.

Bendro vidaus produkto pasiskirstymas (2005 m.):
žemės ūkis: 12,1 %, 
pramonė: 25,8 %, 
paslaugos: 61,8 % 

2005 m. rugsėjo mėnesį Latvijoje užfiksuota 1,5 proc. metinė infliacija – tai didžiausias kainų augimas nuo 1997 m. sausio.

2008 m. Latvijoje spalį 26 bankai prarado apie 461 mln. LVL (apie 4,6 % visų indėlių). Lapkričio 8 d. valstybė perėmė antrą pagal dydį banką AS „Parex banka“.  .

 Žemės ūkis 
Latvijos, kaip ir Lietuvos, žemės ūkis yra labai tradicinis ekonomikos sektorius. Jo dalis šalies BVP 2003 m. buvo 2,8, miškininkystės – 1,7 proc.

Kaimo vietovėse 2003 m. gyveno 32,1 proc. šalies gyventojų (746,4 tūkst.). Iš jų 109 tūkst. verčiasi žemės ūkiu ar medžiokle, 31 tūkst. – miškininkyste. Nuo visų šalyje dirbančių žmonių tai sudaro atitinkamai 10,9 ir 3,1 proc. 1996 m. kaimo vietovėse gyveno 31,4 proc. visų gyventojų, žemės ūkyje dirbo 14,6 proc., miškininkystėje – 2,1 proc. visų šalies dirbančiųjų.

Nedarbas minėtuoju laikotarpiu siekė 8,6 proc., tačiau atskirose šalies dalyse jis buvo labai nevienodas – nuo 5,2 proc. Rygos apskrityje iki 27,6 proc. Rezeknėje. Vidutiniškos dirbančiojo žemės ūkyje pajamos (apie 490 Lt – 140 EUR*, *1 EUR/0,60 latų) yra tik 66 proc. vidutinio miestiečio atlyginimo (740 Lt – 214 EUR).

Daugiau negu pusę visų namų ūkio disponuojamų pajamų sudaro darbo užmokestis (61 proc.), penktadalį – pensijos ir tik 9,4 proc. grynųjų pajamų yra iš žemės ūkio veiklos ar privataus verslo. Labiausiai kaimo vietovėse skursta namų ūkiai, kuriuos sudaro vienas asmuo ar du suaugę su dviem ar daugiau vaikų iki 14 metų amžiaus. Rizika patekti žemiau skurdo ribos (kai pajamos tėra 50 proc. vidutinių vartojimo išlaidų) 2002 m. grėsė 15 proc. šeimų, turinčių vieną vaiką, 16 proc. – 2 vaikus, 26 proc. – 3 ir daugiau. Kaimo moterys skursta labiau negu vyrai. Mažiausiai Latvijos kaime skursta gyventojai, perkopę 65 metus.

 Produkcija 

Tūkstančiai tonų (2008 m. duomenys) 1  Kviečiai  989  11  Morkos ir ropės  36 2  Karvės pienas  832  12  Kvietrugiai  35 3  Bulvės  673  13  Obuoliai  29 4  Miežiai  307  14  Galvijų mėsa  26 5  Rapsai  198  15  Vištiena  23 6  Rugiai  195  16  Kitos daržovės  19 7  Avižos  141  17  Svogūnai  17 8  Kopūstai  53  18  Įvairūs grūdai  14 9  Vištų kiaušiniai  40  19  Braškės  2 10  Kiauliena  37  20  Spanguolės  2

 Nuorodos 

Kategorija:Latvijos ekonomika