Sofija Tyzenhauzaitė de Šuazel-Gufjė

Sofija Tyzenhauzaitė de Šuazel-Gufjė (; 1790–1878) – viena pirmųjų moterų rašytojų istorinėje Lietuvoje, rašė ir knygas leido prancūzų kalba.

 Biografija 

Gimė prie Lydos, Žaludko dvare (dab. Baltarusijoje) Ignoto Tyzenhauzo (1760–1822 m.) ir Marijos Pšezdzieckytės šeimoje. Tėvai išsiskyrė, kai Sofija buvo dar maža, ji augo generolo Juozapo Morikonio ir jo žmonos Konstancijos Šadurskytės šeimoje, kartu su jų dukterimi Dorotėja Marikonyte.Maištinga siela Čia gavo tinkamą išsilavinimą, namų mokytojai mokė bendrojo lavinimo dalykų, muzikos. Piešimo mokytojas buvo būsimasis VU profesorius Jonas Rustemas. Namuose buvo kalbama prancūzų kalba, kuri jai buvo gimtoji.Sofija Tyzenhauzaitė. Halina Oginskytė arba Švedai Lenkijoje 

1812 m. pavasarį Sofija Taujėnų dvare susipažino, o vėliau ir susibičiuliavo su Rusijos imperatoriumi Aleksandru I. Ši bičiulystė truko iki Aleksandro I mirties. 1812 m. prancūzmečiu Didžiajai armijai užėmus Vilnių, susipažino su Napoleonu, kuris buvo ir pirmasis jos kūrybos vertintojas.Prancūzmečio ženklai Lietuvoje. „Sofija Tyzenhauzaitė, Platelių dvaro šeimininkė“ 

Vėliau gyveno tėvo statytame Rokiškio dvare, kur 1818 m. vasario 3 d. miesto Šv. Mato bažnyčioje susituokė su Rusijos didiko ir Platelių dvaro savininko grafo Augusto de Šuazel-Gufjė sūnumi Antuanu Lui Oktavijumi ().PLATELIŲ DVARAS IR JO ŠEIMININKAI ŠUAZELIAI  Užaugino vieną sūnų Aleksandrą (), kurio krikšto tėvas buvo pats Rusijos imperatorius Aleksandras I. Po vyro mirties Sofija su sūnumi apsigyveno Platelių dvare ir kurį laiką jį valdė. XIX a. vid. dvaro rūmus ji rekonstravo – ant senų pamatų pastatė naujus.LIETUVOS MUZIEJAI. 2004' 23. Rūmai, dvarai 

Sofija pažinojo daugelį iškilių ano meto Europos menininkų.Literatūra ir menas 

Mirė 1878 m. gegužės 28 d. m. Nicoje (Prancūzija). Palaidota Monmoransi miesto Les Champeaux kapinėse (Sekcija C, kapavietė Nr. 765).Le cimetière des Champeaux

 Kūryba 
S. Tyzenhauzaitė – viena pirmųjų istorinės Lietuvos rašytojų moterų. Kūrė ir knygas leido prancūzų kalba. Didžioji dalis kūrybos – istoriniai romanai, paremti tikrais istorijos faktais, susiję su to meto Lietuvos aukštuomenės moterų gyvenimu. Iš viso parašė 10 romanų.

Kūriniai:
 „Lenkas Santo Dominge, arba Jaunoji kreolė“ (1818 m., lietuviškas vertimas 2021 m.)
 „Barbora Radvilaitė“(1820 m., lietuviškas vert., 2022 m.)
 „Vladislovas Jogaila ir Jadvyga, arba Lietuvos sąjunga su Lenkija“ (1824 m., lietuviškas vert., 2021 m.)
 „Nykštukas politikas“ (1827 m., lietuviškas vert., 2024 m.)
 „Halina Oginskaitė, arba Švedai Lenkijoje“ (1831 m., lietuviškas vert., 2006 m.)
 „Atsiminimai apie Aleksandrą, Rusijos carą“ (memuarai, kitaip vadinosi – „Reminescencijas“, 1862 m., lietuviškas vert., 2004 m.)
 „Grafų Komorovskių Gertrūda, grafienė Feliksa Polocka: istorijos įvykiai“ (1875 m., lietuviškas vert., 2022 m.)
 „Litanijos“ (1878 m., lietuviškas vert., 2024 m.)

 Įdomūs faktai 
 Napoleonas yra pasakęs, – ką aš pajutau malonaus tame žygyje į Rusiją, tai pažintis su Sofija..
 Aleksandravo kaimas Plungės rajone buvo pavadintas Sofijos sūnaus garbei

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 Danutė Mukienė. „Sofija Tyzenhauzaitė de Šuazel-Gufjė (pranc. Sophie de Choiseul-Gouffier, 1790 –1878)“ // zemaitiuzeme.lt

Kategorija:Tyzenhauzai
Tyzenhauzaitė de Šuazel-Gufjė, Sofija