Edvardas Turauskas

Eduardas Turauskas (1896 m. spalio 30 d. Endriejavas, Kretingos apskritis – 1966 m. rugsėjo 12 d. Paryžius, Prancūzija) – Lietuvos diplomatas, visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas.

 Biografija 
Gimė Antano ir Petronėlės Turauskų šeimoje. Iš pradžių (nuo 1911 m. iki 1914 m.) mokėsi Telšių gimnazijoje ir baigė 6 klases. Vėliau, vykstant Pirmajam pasauliniam karui, pasitraukė į Bobruiską, vėliau – Saratovą, ten baigė dar dvejas klases.https://www.lrs.lt/sip/portal.show?p_r=4165&p_k=1&p_t=158639 Edvardas Turauskas (1896–1966) 1917 m. baigė Voronežo lietuvių gimnaziją, Petrapilio universitete studijavo teisę.

1918 m. grįžo į Lietuvą, išrinktas į Katalikų veikimo centro valdybą, aktyviai veikė visoje Žemaitijoje. 1918-1919 m. Spaudos biuro redakcinio skyriaus vedėjas. Nuo 1919 m. Fribūro universitete studijavo teisę ir filosofiją. 1921-1923 m. – Lietuvos pasiuntinybės Berne sekretorius. 1923–1926 m. gaudamas Užsienio reikalų ministerijos stipendiją, studijavo Paryžiaus universiteto Teisės fakultete, apgynė teisės mokslų disertaciją, suteiktas daktaro laipsnis.

1926 m. Trečiojo Seimo ir 1936 m. Ketvirtojo Seimo atstovas. 1927-1928 m. dienraščio „Rytas“ vyriausias redaktorius, 1928-1934 m. – Eltos direktorius, 1934-1939 m. – nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotinis Čekoslovakijai, Jugoslavijai ir Rumunijai, rezidencija Prahoje. Kartu studentų ateitininkų sąjungos ir ateitininkų federacijos pirmininkas. 1939–1940 m. Užsienio reikalų ministerijos Politikos departamento direktorius.

1940-1946 m. – nuolatinis delegatas prie Tautų Sąjungos ir pasiuntinybės patarėjas Berne. Pablogėjus sveikatai atsistatydino, nuo 1947 m. Čikagos lietuvių laikraščio „Draugas“ korespondentas Paryžiuje.

Spaudoje bendradarbiavo nuo 1912 m. Rašinius spausdino leidiniuose „Ateitis“, „Ateities spinduliai“, „Lietuvos balsas“, „Lietuvos aidas“, „Naujoji Romuva“, „Bangos“, „Mūsų laikraštis“, „Mūsų rytojus“, „Židinys“, „Darbininkas“, „2000 metrų“ ir kt.  Bendradarbiavo „Amerikos balso“, Vatikano radijo stotyse, Katalikų mokslo akademijos veikloje, buvo įvairių politinių asociacijų bei organizacijų, taip pat Vidurio ir Rytų Europos Laisvųjų žurnalistų asociacijos narys.

 Bibliografija 
 Tautybė ir krikščionybė, 1928 m.
 Telegramų agentūros ir spaudos biurai, 1933 m.
 Valstybės ir bažnyčios suverenumas, 1935 m.
 Baltijos valstybių likimas, 1954 m.
 Lietuvos nepriklausomybės netenkant, 1979 m. 1990 m. 

 Įvertinimas 
1938 m. – Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino 2-ojo laipsnio ordinas

1935 m. – Rumunijos Karaliaus Karolio I 100-mečio medalis 

1934 m. – Vengrijos Nuopelnų 2-ojo laipsnio ordinas

1934 m. – Estijos Respublikos Erelio kryžiaus 2-ojo laipsnio ordinas

1934 m. – Latvijos Respublikos Trijų žvaigždžių 2-ojo laipsnio ordinas

1933 m. – Estijos Respublikos Erelio kryžiaus 3-čiojo laipsnio ordinas

1930 m. – Latvijos Respublikos Trijų žvaigždžių 3-čiojo laipsnio ordinas

1928 m. – Lietuvos Nepriklausomybės medalis

 Šaltiniai 

Kategorija:Seimo atstovai
Kategorija:Lietuvos redaktoriai
Kategorija:Lietuvos visuomenės veikėjai
Kategorija:Lietuvos diplomatai
Kategorija:Ateitininkai