Spektrinė klasifikacija

Spektrinė klasifikacija astronomijoje – žvaigždžių skirstymas į grupes pagal spektruose stebimų cheminių elementų ir jų junginių sugerties linijų ar juostų gylius ir pločius. Iš jų galima nustatyti žvaigždės spektrinę klasę (temperatūrą), šviesio klasę (spindulį) ir metalingumą (sunkesnių nei vandenilis ir helis elementų kiekį). Dažniausiai naudojamos dvi žvaigždžių spektrinės klasifikacijos: Harvardo ir MK sistemos. Pirmoji yra vienmatė (klasifikuoja žvaigždes tik pagal temperatūrą), antroji – dvimatė (klasifikuoja pagal temperatūrą ir absoliutųjį spindesį).

 Harvardo spektrinė klasifikacija 
Vadinamoji Harvardo spektrinė klasifikacija (vienmatė) skirsto žvaigždes į spektrines klases (O-B-A-F-G-K-M) tik pagal temperatūrą. O žvaigždės atitinka 60000K temperatūrą, M – 2000K. Harvardo klasifikacijos schemą (JAV observatorija) apie 1900 metus sukūrė ir išvystė Anė Kenon ir Edvardas Pikeringas. Kiekvienos spektrinės klasės viduje išskiriami poklasiai, numeruojami nuo 0 (karščiausi) iki 9 (šalčiausi objektai). Saulė yra klasifikuojama kaip G2 žvaigždė.

 Klasė Temperatūra Spalva Masė Spindulys Šviesis Vandenilio linijos O 30 000 – 60 000 K Melsva („Melsva“) 60 15 1 400 000 Silpnos B 10 000 – 30 000 K Melsvai balta („melsvai balta“) 18 7 20 000 Vidutinės A 7 500 – 10 000 K Balta melsvu atspalviu („balta“) 3,1 2,1 80 Stiprios F 6 000 – 7 500 K Balta („gelsvai balta“) 1,7 1,3 6 Vidutinės G 5 000 – 6 000 K Šviesiai geltona („geltona“) 1,1 1,1 1,2 Stiprios K 3 500 – 5 000 K Šviesiai oranžinė („oranžinė“) 0,8 0,9 0,4 Labai silpnos M 2 000 – 3 500 K Rausvai oranžinė („raudona“) 0,3 0,4 0,04 Labai silpnos

Norint lengviau atsiminti raidžių seką yra sugalvotos įvairios mnemoninės schemos. Pvz., angliškai – „Oh Be A Fine Girl, Kiss Me“, lietuviškai – „O Baby, Ar Fizikai Gali Krokodilus Mylėti“.
Tokio, atrodytų, netvarkingo raidžių išrikiavimo priežastis yra istorinė. Kuomet mokslininkai pradėjo klasifikuoti žvaigždes, jie pastebėjo, kad žvaigždės turi skirtingo stiprumo vandenilio linijas. Todėl jos buvo suskirstytos pagal vandenilio Balmerio serijos linijas nuo A (stipriausios) iki Q (silpniausios).
Tik gerokai vėliau pradėtos naudoti kitų elementų linijos (H ir K Ca, Na D, He). Po to buvo pastebėta, kad kai kurios klasės dubliuojasi ir jos buvo išmestos. Ir tik dar vėliau buvo aptikta, kad vandenilio linijų stiprumas priklauso nuo temperatūros.

O, B ir A spektrinio tipo žvaigždės dar kartais vadinamos „ankstyvosiomis žvaigždėmis“, o G, K ir M „vėlyvosiomis žvaigždėmis“. Toks supratimas yra atėjęs iš XX amžiaus pradžios, kuomet klaidingai buvo manoma, kad žvaigždės pradeda savo evoliuciją nuo karštų būsenų (ankstyvo tipo) ir vėliau palaipsniui aušta, evoliucionuodamos į „vėlyvo tipo“ žvaigždes.

 Jorko spektrinė klasifikacija – MKK sistema – MK sistema 
1943 m. Viljamas Morganas, Filipas Kynanas ir Edita Kelman iš Jorko observatorijos (JAV) sudarė Saulės cheminės sudėties žvaigždžių klasifikacijos pagal spektrinių linijų intensyvumus ir pločius sistemą. Joje žvaigždei be spektrinės klasės dar priskiriama šviesio klasė (dvimatė klasifikacija). Jei spektrinė klasė charakterizuoja žvaigždės temperatūrą, tai šviesio klasė charakterizuoja žvaigždės spindulį. Pradžioje ši klasifikacijos sistema buvo vadinama MKK sistema, bet 1953 m. patikslinus klasifikacijos kriterijus, ją pradėta vadinti MK sistema (pagal Morgano ir Kynano pavardes).

Yra išskiriamos tokios šviesio klasės:
 0 Hipermilžinės (pridėta vėliau)
 I Supermilžinės
 Ia šviesiausios supermilžinės
 Iab
 Ib mažiau šviesios supermilžinės
 II Šviesios milžinės
 IIa
 IIab
 IIb
 III Milžinės
 IIIa
 IIIab
 IIIb
 IV Submilžinės
 IVa
 IVab
 IVb
 V Pagrindinės sekos žvaigždės (nykštukės)
 Va
 Vab
 Vb
 VI Subnykštukės (naudojama retai)
 VII Baltosios nykštukės (naudojama retai)

Saulė yra pagrindinės sekos (V) žvaigždė.

 Spektriniai pekuliarumai 
Šalia įprastinės spektrinės ir šviesio klasės astronomai dar naudoja papildomus simbolius.

SimbolisReikšmė : Neaiški spektrinė klasė … Spektre yra neaprašytų pekuliarumų ! Ypatingi pekuliarumai comp Sudėtinis spektras e Emisijos linijos [e] „Draustinės“ emisijos linijos er „Apverstas“ emisijos linijos centras – emisija silpnesnė, nei sparnuose ep Emisijos linijos su pekuliarumais eq Emisijos linijos su P-Cygni tipo profiliu ev kintama emisija f NIII ir HeII emisija (f) Silpnos He emisijos linijos ((f)) Nėra He emisijos He wk Silpnos He linijos k Spektrai su tarpžvaigždinės sugerties linijomis m Stiprios metalų linijos n Išplitusi sugerties linija (dėl greito sukimosi) nn Labai išplitusi sugerties linija dėl labai greito sukimosi neb Žvaigždės spektre yra ūko linijų p Pekuliarus spektras, stiprios metalų linijos pq Pekuliarus spektras, panašus į novos q Stebimi raudonieji ir mėlynieji linijų poslinkiai s Siauros sugerties linijos ss Labai siauros linijos sh Žvaigždė su apvalkalu v Kintamoji žvaigždė (taip pat „var“) w Silpnos linijos (taip pat „wl“ ir "wk) d Del A ir F milžinės su silpnomis Ca H ir K linijomis, kaip Delta Delphini žvaigždėje d Sct A ir F žvaigždės su spektrais, panašiais į trumpo periodo kintamąją Delta Scuti Simbolis Turi stipresnes cheminių elementų linijas Si Stiprios silicio linijos Ba Stiprios bario linijos Cr Stiprios chromo linijos Eu Stiprios europio linijos He Stiprios helio linijos Hg Stiprios gyvsidabrio linijos Ca Stiprios kalcio linijos Mn Stiprios mangano linijos Sr Stiprios stroncio linijos

 Šaltiniai 

Kategorija:Žvaigždžių fizika

ro:Clasificarea stelelor#Clasificarea după spectrul stelar