Konstantas Algirdas Aleksynas

Konstantas Algirdas Aleksynas (1936 m. sausio 10 d. Ingavangyje, Šilavoto valsčiuje – 2025 m. kovo 3 d. Vilniuje)Leonardas Sauka. Konstantas Algirdas Aleksynas. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2018-08-01. Nuoroda tikrinta 2025-03-04.Mirė tautosakininkas Konstantinas Algirdas Aleksynas. Lrytas. 2025-03-03. Nuoroda tikrinta 2025-03-03. – Lietuvos tautosakininkas, tekstologas, redaktorius.

 Biografija 
1959 m. baigė Vilniaus universitetą. 1970 m. apgynė disertaciją, filologijos mokslų kandidatas.

1961–1986 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis, 1986–1989 m. mokslinis bendradarbis, nuo 1990 m. vyresnysis mokslo darbuotojas, 1994–2001 m. Tautosakos archyvo skyriaus vadovas, 2002–2004 m. Dainyno skyriaus vadovas.

 Mokslinė veikla 
Dar būdamas studentas pradėjo ekspedicijų maratoną – surinkta apie 3800 vien liaudies dainų, taip pat rūpinosi, kad tautosakos baruose daug nuveikusių žmonių sukaupta medžiaga patektų Lietuvių tautosakos rankraštyno globon. Buvo išsaugotas gausus folkloristo Zenono Slaviūno asmeninis archyvas. Parengė perduoti Lietuvių literatūros ir tautosakos institutui ilgus dešimtmečius kauptą tautosakos rinkėjo Jurgio Dovydaičio rankraštinį, fonografinį ir fototekinį palikimą.

Per keturis dešimtmečius sudarė, rengė, redagavo, vienas ir su kitais, daugiau kaip septyniasdešimt tautosakos bei folkloristikos knygų. Jo pastangomis sugrąžinta ir pirmąkart pristatyta šiuolaikiniams skaitytojams – liaudies meno tradicijų puoselėtojams Simono Daukanto, Antano Baranausko, Mečislovo Davainio-Silvestraičio, Viliaus Kalvaičio, Mato Slančiausko ir kitų kultūros veikėjų užfiksuota tautos tradicinė kultūra.

Pagrindė Lietuvių liaudies dainyno kalbinio redagavimo principus, buvo vienas jo bei leidinio „Tautosakos darbai“ redaktorių.

Projekto RaSa – (Lietuvių dvasinės kultūros RAiškos: etnologijos, kalbos ir istorijos šaltinių elektroninis SĄvadas), rengto bendradarbiaujant Lietuvių literatūros ir tautosakos institutui, Lietuvių kalbos institutui, Lietuvos istorijos institutui ir Matematikos ir informatikos institutui, dalyvis.

 Darbai 
 Studija „Lietuvių liaudies dainų kalbinės stilistinės ypatybės“ (Literatūra ir kalba, 11, 1971 m.).
 Antanas Vienažindys „Kaipgi gražus gražus“ (1978 m.).
 Penkiolikos tomų „Jono Basanavičiaus tautosakos biblioteka“ (I t. 1993 m.)
 „Lietuvių liaudies dainynas“
Partizanų ir tremtinių dainų rinkiniai
 „Išplėšė man laisvę brangiausią: Tremtinių dainos“ (1990 m.),
 „Palinko liepa šalia kelio: Partizanų dainos“ (1998 m.)

Parengė ar prisidėjo rengiant tautosakos leidinius:
 „Biržų krašto tautosaka“, (1982 m.)
 Simonas Daukantas „Žemaičių tautosaka“, 1–2, (1983–1984 m.)
 „Iš gyvenimo vėlių bei velnių“, (1998 m.)
 Viliaus Kalvaičio „Prūsijos lietuvių dainos“, (1998 m.)
Lietuvių liaudies pasakos su dainuojamaisiais intarpais (2000 m.)
Lietuvių literatūros enciklopedija (2001 m.)

 Įvertinimas 
 1995 m. Lietuvos mokslo premija
 2006 m. Valstybinė Jono Basanavičiaus premija už reikšmingą mokslinę ir visuomeninę veiklą etninės kultūros srityje.

 Nuorodos 


 Šaltiniai 

Kategorija:Lietuvos mokslo premijos laureatai
Kategorija:Lietuvos redaktoriai
Kategorija:Lietuvos dainininkai
Kategorija:Lietuvos kraštotyrininkai