Pabiržė (Ignalina)

Pabiržė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Antalksnės. Kaimas įsikūręs Aukštaitijos nacionaliniame parke prie Asalnų ežero pietinio kranto. Atskiros sodybos siekia Lūšykščio, Lūšių, Asalnų, Asalnykščio ežerus.

Pačiame pusiasalio gale, vakarinėje dalyje auga kelių šimtų metų trikamienis 5,2 metrų apimties ąžuolas.

Nuo senų laikų iki šių dienų, iš Meironių į Pabiržės pusiasalį Asalnų ežeru yra plukdomos karvės. Atgal jos parplukdomos rudenį, prieš Mykolines.

 Etimologija 

Pavadinimas kildinamas nuo žodžio pabiržė („vieta prie biržės; pamiškė; miško plotas“), kuris – nuo žodžio biržė („beržų miškelis, beržynas, beržynėlis; miško ruožas, miško plotas, paskirtas (atmatuotas) kirsti, nusakinti ir pan.; miške iškirsta linija“) arba biržis („beržynas“).

 Istorija 

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1554 m.

XIX a. pab. Pabiržės užusienis pateko į Švenčionių apskrities Linkmenų valsčių ir dvaro valdą, Antalksnės apylinkę.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

Sovietmečiu kaimas buvo Linkmenų apylinkėje, priklausė „Atžalyno“ kolūkiui.

 Archeologinis paveldas 

Senovės gyvenvietė buvo įrengta Lūšių ir Lūšykščio ežerų salpoje, moreninės kalvos šlaite. Pietinėje kalvos dalyje yra buvęs pilkapis. Šiaurinėje gyvenvietės dalyje yra kalva, vadinama „Vyskupo kepure“, kurios šlaite aptinkama pavienių akmens amžiaus dirbinių. Senovės gyvenvietės teritorijoje aptikta pavienių lipdytinės keramikos lygiu ir grublėtu paviršiumi fragmentų, geležies gargažių, apskaldytų akmenų. Tyrimų metu rastas I tūkstantmečio kultūrinis sluoksnis.

 Gyventojai 

 Žymūs žmonės 
 Ekonomikos mokslų daktaras Vytautas Kindurys (1942–).

 Galerija 

 Šaltiniai 

Kategorija:Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės