Babeziozė

Babeziozė – liga, sukeliama pirmuonio babezijos (Babesia).

1957 m. tuometinėje Jugoslavijoje babeziozė pirmąkart diagnozuota žmogui.

Įkandus užkrėstai erkei, babezijos patenka į kraują ir parazituoja raudonuosiuose kraujo kūneliuose – eritrocituose. Kiti galimi užsikrėtimo būdai – per kraują ir jo produktus, transplacentinis. Rizikos grupėms priskiriami miškininkai, ūkininkai, turistai.

Prasidėjus ligai, laikosi iki 40-41 C˚ pakilusi temperatūra, pila prakaitas, krečia šaltis, kamuoja galvos skausmas, būdinga mialgija, emocinis labilumas, pasireiškia vėmimas ar viduriavimas.Mačionis, R, and Kristina Petrulienė. “Babeziozė.” Medinfo. Kaunas : Medinfa, 2004, Nr. 9., 2004. .

Įprasta ligos trukmė – kelios savaitės ar mėnesiai, tačiau pasitaiko, kad trunka ilgiau kaip metus (per tą laiką būna periodų, kai sergantysis jaučiasi geriau, ir atkryčių), labiausiai tada, kai imuninė sistema silpna. Net tuomet, kai paciento nebevargina prasta savijauta, kraujyje dar gali būti išlikę parazitų. Skaičiuojant nuo pirmųjų babeziozės simptomų pasireiškimo, parazitai retai kada užsibūna daugiau kaip dvejus metus.

Manant, kad asmuo gali būti užsikrėtęs babezioze, kraujo tepinėlis tiriamas mikroskopu, eritrocituose bandoma rasti babezijų. Nustačius ligą, esant reikalui gydytojas skiria gydymą.

 Išnašos 

Kategorija:Infekcinės ligos
Kategorija:Pirmuonys