Ankstyvasis Samguk laikotarpis

Ankstyvasis Samguko laikotarpis () – Korėjos istorijos laikotarpis 108 m. pr. m. e. – 313 m. Kartais dar vadinamas Samhano laikotarpiu, pažymint tris tuo metu Korėjos pietuose egzistavusias genčių konfederacijas – Samhaną.

Nors Samguk reiškia Trys karalystės, tuo metu Korėjos pusiasalyje egzistavo daugybė valstybėlių, tarp kurių trys stipriausios apjungė visas kitas, taip pereinant į tikrąjį Samguk laikotarpį.

Laikotarpio pradžia paprastai laikoma Han Kinijos invazija į Korėją, o pabaiga – data, kuomet buvo užimtas paskutinis kinų administracinis centras Lelangas.

 Istorija 
 Kinų administracija 
thumb
108 m. pr. m. e. Kinijos kariuomenei įsiveržus į Senąjį Džosoną, šis pralaimėjo, ir Kinija Korėjoje įkūrė savo administracinius padalinius - apygardas (). Jų buvo keturi:
 Siuantu (, kor. ??),
 Lelangas (, kor. Nangnang) – dabartinio Pchenjano teritorijoje,
 Lintunas (, kor. Imdun) – padalinys į rytus nuo Lelango,
 Dženfanas (, kor. ??) – piečiausias padalinys į pietus nuo Lelango.
Po imperatoriaus Udi mirties buvo panaikinti Lintunas ir Denfanas (priskirti Lelang), o Siuantu perkeltas į Liaodongą.

Kinų valdomose teritorijose labai stipriai plito kinų kultūra, kėlėsi kinai iš Jan ir Či valstybių.

 Šiaurės valstybės 
Kinų administracija neapėmė viso pusiasalio. Šiaurės rytuose Godžiosono palikuonys, greičiausiai priklausę tai pačiai tautai, ar bent jau artimoms lingvistiškai tautoms, sukūrė savo valstybes:
 Bujo (夫餘 Buyeo);
 Okdžo (沃沮 Okjeo);
 Dongjė (東濊 Dongye);
Dar egzistavo ir daugybė smulkesnių vastybėlių, tokių kaip Guda, Galsa, Gema, Hangin ir kt. I a. pr. m. e. nuo Bujo atsiskyrė Gogurjo, kuri koncentravosi aplink dab. Jian miestą, nuo šios – Bekdžė, kuri koncentravosi aplink dab. Seulą. Šios dvi valstybės suvaidins svarbų vaidmenį Korėjos istorijoje.

 Pietų valstybės 

Korėjos pietinė dalis Senojo Džosono laikais greičiausiai nepriklausė šiai valstybei, ir visuomet turėjo skirtingą identitetą. Tai buvo ir lingvistiškai atskiros tautos, kinų šaltiniuose įvardintos kaip han (韓), iš ko kilo ir dabartinis Pietų Korėjos pavadinimas – Hanguk (韓国).

Spėjama, kad III a. pr. m. e. iš Džosono pabėgęs valdovas Vimanas (išstumtas uzurpatoriaus iš Jan valstybės) pabėgo į Korėjos pietus ir čia įkūrė valstybę Dzin (辰 Jin), kurios tikrumu neretai abejojama. Šiaip ar taip, greičiausiai jau tuo metu čia formavosi miestai valstybės, kurie apie mūsų eros pradžią buvo suvienyti į tris konfederacijas – Samhan (, liet. "Trys han valstybės"). Tai buvo:
 Mahanas (馬韓 Mahan) – vakaruose, kuri ilgainiui įjungė ir šiaurėje esančią Bekdžę;
 Džinhanas (辰韓 Jinhan) – rytuose, iš kurios išsivystė Šilos karalystė;
 Bjonhanas (弁韓 Byeonhan) – per vidurį, iš kurios išsivystė Gajos konfederacija;

 Laikotarpio pabaiga 
Per visą laikotarpį reiškėsi vienijimo tendencijos, kurios iš esmės baigėsi apie IV a. vidurį. Čia nugalėtojomis išėjo trys valstybės:
 Gogurjo, kuri pamažėle apjungė kitas šiaurines kaimynes, o 313 m. išvijo kinus iš paskutinio jų administracinio centro Lelange ir užvaldė visą Korėjos pusiasalio šiaurę.
 Bekdžė, kuri, būdama viena iš Mahano konfederacijos narių, nuo pirmųjų m. e. amžių užvaldė savo kaimynes, o III a. viduryje galutinai suvienijo Korėjos pietvakarinę dalį.
 Saro, viena iš Džinhano konfederacijos narių, valdovo Nemulio (356-402) laikais panaikino federacijos sistemą ir tapo vienvalde visoje buvusioje Džinhano teritorijoje. Ji vėliau vadinama Šila.
Tokiu būdu prasidėjo Samguk laikotarpis.

 Kultūra 
Šis laikotarpis susijęs su klestinčia geležies kultūra bei intensyviais santykiais su Kinija, kurie padėjo pagrindus vėlesniam laikotarpiui.

Kategorija:Korėjos istorija