Mino civilizacija

Mino / Minojinė civilizacija (, ) – priešheleninė bronzos amžiaus civilizacija Kretoje ir Egėjo jūroje, egzistavusi IV tūkst. pr. m. e. pabaigoje-II tūkst. pr. m. e. pabaigoje, ir didžiausio suklestėjimo pasiekusi 2700–1450 m. pr. m. e. Jos kūrėjai vadinami minojiečiais (). Vėliau jų kultūrą nustelbė Mikėnų kultūra. 

Civilizacija naudojo bent kelias rašto sistemas, kurių pavyzdžiai yra Faisto diskas, Kretos hieroglifai ir Linijinis A raštas, tačiau visos jos yra neiššifruotos. Todėl daugiausia žinių apie ją suteikia archeologiniai radiniai, ikonografinė medžiaga tapyboje ir keramikoje, o taip pat aplinkinių civilizacijų (Egipto, Sirijos ir kitų) liudijimai.

 Pavadinimai 

Pavadinimą civilizacijai pasiūlė britų archeologas seras Arturas Evansas pagal mitinio karaliaus Mino vardą, kuris siejamas su mitu apie labirintą ir minotaurą. Labirinto vietą Evansas siejo su Knosu.John Bennet, "Minoan civilization", Oxford Classical Dictionary, 3rd ed., p. 985. Įmanoma, nors neįrodyta, kad Minas iš tikrųjų buvo minojiečių valdovo titulas. 

Nėra žinoma, kaip save vadino patys civilizacijos kūrėjai Bronzos amžiaus Kretos salos gyventojai. Tačiau žinoma, kaip salą vadino aplinkinės tautos: egiptietiškas vietovardis „Keftiu“ (kftjw), semitiškas „Kaftor“ arba „Caphtor“ ir Mario archyvuose minima „Kaptara“ nurodo tuometinę Kretos salą.Kozloff, Arielle P. (2012). Amenhotep III: Egypt's Radiant Pharaoh. Cambridge University Press. p. 211. ISBN 978-1-139-50499-7.

XV a. pr. m. e. Mino civilizaciją nukariavę mikėniečiai Kretos salą vadino ke-re-te (𐀐𐀩𐀳), o jos gyventojus ke-re-si-jo (𐀐𐀩𐀯𐀍).Κρής, Κρήσιος s.v. κρησίαι. Liddell, Henry George; Scott, Robert; A Greek–English Lexicon at the Perseus Project. Homeras, sukūręs Odisėją gerokai po Mino civilizacijos žlugimo, Kretos vietinius gyventojus vadino eteokretiečiais (tikraisiais kretiečiais) tikriausiai turėdamas galvoje minojiečių palikuonis.

 Geografija 
Civilizacija klestėjo Kretos saloje Egėjo jūros pietuose, apimančioje 8336 km2. Pagrindiniai gyvenviečių centrai buvo pajūrio ir upių lygumose. Didžiausia jų buvo Mesara pietinėje salos dalyje, drėkinama Geropotamo ir Anapodario upių. Čia didžiausias miestas buvo Faistas. Svarbios lygumos buvo ir prie Knoso, Malijos, Chanijos, Gurnijos ir kitos. Lygumose yra didžiausios Minojinės civilizacijos archeologinės vietovės - rūmai. Čia taip pat randamos nedidelės gyvenvietės, vilos, kapavietės.

Kretos salos centre esantys kalnai greičiausiai tarnavo kaip kulto vietos. Čia randama daug viršukalnių maldyklų su kulto pastatų likučiais ir molinėmis figūrėlėmis, o taip pat šventosios olos.

 Raida 
+Minojinė chronologijaLaikotarpis (m. pr. m. e.)Manning, Sturt W; Ramsey, CB; Kutschera, W; Higham, T; Kromer, B; Steier, P; Wild, EM (2006). "Chronology for the Aegean Late Bronze Age 1700–1400 BC". Science. 312 (5773): 565–569.Pavadinimas 3100–2650 EM I Priešrūminis 2650–2200  EM II 2200–2100 EM III 2100–1925  MM IA 1925–1875  MM IB Senųjų rūmų 1875–1750  MM II 1750–1700  MM III Naujųjų rūmų 1700–1625  LM IA 1625–1470  LM IB 1470–1420  LM II Vėlyvųjų rūmų 1420–1330  LM IIIA 1330–1200  LM IIIB 1200–1075  LM IIIC
Vietoj tikrų datų naudojamos dvi santykinės chronologijos. Pirmoji, pasiūlyta Evanso ir patobulinta kitų archeologų, remiasi puodininkyste. Civilizacija dalinama į tris pagrindines eras: Ankstyvąją (EM), Viduriniąją (MM) ir Vėlyvąją (LM). Šios eros yra dar smulkinamos, pvz.: EM I, MM IA, LM IIIB ir pan. 

Alternatyvią sistemą pasiūlė graikų archeologas Nikolas Platonas. Ji pagrįsta rūmų plėtra ir Mino civilizacijos laikotarpis dalijamas į Prešrūminį (), Senūjų rūmų (), Naujųjų rūmų () ir Vėlyvųjų rūmų ().Manning, Sturt W; Ramsey, CB; Kutschera, W; Higham, T; Kromer, B; Steier, P; Wild, EM (2006). "Chronology for the Aegean Late Bronze Age 1700–1400 BC". Science. 312 (5773): 565–569.

Visos Mino civilizacijos kalendorinės datos yra apytikslės ir ginčų objektas. Jas bandoma susieti su aplinkinėse valstybėse minimais įvykiais. Svarbus atskaitos taškas yra vėlyvajame (LM IA) laikotarpyje įvykęs Teros ugnikalnio išsiveržimas Santorino saloje. Tiksli jo data nežinoma.Friedrich, Walter L; Kromer, B; Friedrich, M; Heinemeier, J; Pfeiffer, T; Talamo, S (2006). "Santorini Eruption Radiocarbon Dated to 1627–1600 B.C". Science. 312 (5773): 548. Manoma, kad jis sukėlė greitą civilizacijos žlugimą ir, galbūt, susijęs su senovės graikų mitu apie Atlantidą.

Ankstyvojo minojinio laikotarpio kultūra IV tūkst. pr. m. e. pabaigoje išsivystė iš vietinės Neolito žemdirbių kultūros. Vietos gyventojai jau gamino keramiką, kūrėsi miesteliai ir labiau stratifikuota visuomenė. Nuo III tūkst pr. m. e. vidurio Kretos gyventojai ėmė vystyti intensyvią jūrinę prekybą su Egiptu ir Sirija. Dėl to augo gyventojų skaičius, didėjo gyvenvietės, atsirado monumentalios architektūros užuomazgos.Tomkins, Peter; Schoep, Ilse (2012). "Crete". In Cline, Eric (ed.). The Oxford Handbook of the Bronze Age Aegean. Oxford University Press. pp. 66–82.

III tūkst. pr. m. e. pabaigoje skirtingose Kretos vietose išdygo trys rūmų kompleksai (Knosas, Faistas ir Malija), kurie greičiausiai tarnavo kaip vietos valstybėlių administraciniai centrai. Taip prasidėjo Vidurinis laikotarpis. Puodžiai ėmė naudoti žiedimo ratą ir ryškius dažus, kuriais puošė savo keramiką. Susiformavo kelios rašto sistemos užrašyti vietos kalbai.Schoep, Ilse (2012). "Crete". In Cline, Eric (ed.). The Oxford Handbook of the Bronze Age Aegean. Oxford University Press. pp. 113–125. 
XVIII a. pr m. e. pabaigoje Kretos rūmai ir daug gyvenviečių buvo sugrauti. Dažniausiai priežastimi laikomas žemės drebėjimas, tačiau neatmetama ir svetimšalių invazijos tikimybė.Watrous, L. Vance (2021). Minoan Crete: An Introduction. Cambridge University Press. pp. 52–76. ISBN 9781108440493. Po to rūmai buvo atstatyti, jų tinklas išsiplėtė, o civilizacija patyrė didžiausią suklestėjimą. Suklestėjo puošni keramika, sienų tapyba. 

Apie 1600 m. pr. m. e. įvykęs Santorino žemės drebėjimas, kuris sunaikino Kikladų kultūrą, šiek tiek apgriovė statinius Kretoje, tačiau civilizacija klestėjo toliau. Maža to, ji aktyviai plėtė įtaką į Kikladų salas bei žemyną (Balkanus).Hallager, Erik (2012). "Crete". In Cline, Eric (ed.). The Oxford Handbook of the Bronze Age Aegean. Oxford University Press. pp. 149–159. Už Kretos ribų randamos minojinės freskos, linijinio rašto lentelės. Minojinės rašto sistemos įtakoje mikėniečiai susikūrė savo rašto sistemą. Atrodo, tuo metu minojiečiai kolonizavo tokias salas, kaip Kytira, Santorinas, Karpatas, Sarija, Kasas ir pan.Branigan, Keith (1981). "Minoan Colonialism". The Annual of the British School at Athens. 76: 23–33. doi:10.1017/s0068245400019444.

XV a. pr. m. e. viduryje Kreta patyrė invazijas iš žemyno, kur buvo susiformavusi Mikėnų kultūra. Čia kėlėsi graikų protėviai, buvo sugriauta daug pastatų, beveik visi rūmai. Naujasis galios centras susikoncentravo Knose, kur jaučiama didelė įtaka iš Mikėnų. Civilizacijos raida galutinai nutrūko XII a. pr. m. e.Watrous, L. Vance (2021). Minoan Crete: An Introduction. Cambridge University Press. pp. 188–201. ISBN 9781108440493.

 Kalba, raštas ir religija 
Minojiečiai kalbėjo nežinomos kilmės kalba, kuri buvo rašoma keliomis rašto sistemomis. MM laikotarpiu buvo naudojami Kretos hieroglifai ir Linijinis A raštas, tačiau pirmieji ilgainiui išėjo iš vartosenos. Abi rašto sistemos nėra iššifruotos. Vėliau Kretoje naudotą eteokretiečių kalbą linkstama laikyti minojiečių kalbos palikuone, tačiau ir ji žinoma vos iš kelių šaltinių.Yves Duhoux: L'Étéocrétois: les textes – la langue. J. C. Gieben, Amsterdam 1982, p. 8. 
Kadangi civilizacijos rašytiniai šaltiniai kol kas neįskaitomi, žinios apie ją apsiriboja iš paminėjimų Egipto, Sirijos šaltiniuose, vaizdavimo mene. 

Atrodo, Minojinė religija koncentravosi ties Deivės motinos kultais. Ši vaizduojama su gyvatėmis, apsupta žvėrių arba balandžių. Vyriškų dievybių sutinkama gerokai mažiau, tačiau pasitaiko dievai su dvigubu kirviu, buliaus motyvai. Jojimas ant buliaus buvo paplitęs kaip dažnai tapyboje pasitaikantis ritualas.Sarah Iles Johnston (2004). Religions of the Ancient World: A Guide. Harvard University Press. p. 206. ISBN 978-0-674-01517-3.

Kulte svarbios buvo viršukalnių maldyklos, kurios randamos ant aukščiausių Kretos kalnų. Daugiausia jų randama rytinėje salos dalyje. Manoma, kad čia buvo atliekami ritualai. Maldyklų vietovėse randama religinių statinių liekanų, žmonių ir gyvūnų figūrėlių, molinių kūno dalių, kurios greičiausiai naudotos kaip votai. Maldyklos buvo apleistos apie XV a. pr. m. e., greičiausiai kuomet saloje įsigalėjo Mikėnų kultūra.Jones, Donald W. 1999 Peak Sanctuaries and Sacred Caves in Minoan Crete ISBN 91-7081-153-9

 Menas 
Civilizacija sukūrė aukšto lygio architektūros tradiciją. Statybai minojiečiai naudojo vietinius akmenis, plytas, medieną. Stogai buvo plokšti ir skirti rinkti lietaus vandenį. Didžiuosiuose miestuose ir rūmuose egzistavo vandentiekis ir kanalizacija. Kaip konstrukcinis elementas naudotos į viršų platėjančios (apverstosios) kolonos.Benton, Janetta Rebold and DiYanni, Robert. Arts and Culture: An Introduction to the Humanities. Volume 1. Prentice Hall. New Jersey, 1998.

Mino rūmai yra geriausiai žinomas pastatų tipas iš atkasamų saloje. Tai buvo didžiuliai pastatai, skirti administravimo reikmėms. kaip įrodo archeologų po jais rasti archyvai. Kiekvieni iškasti rūmai turi savitų bruožų, bet kai kurie bruožai bendri ir išskiria visus rūmus iš kitų pastatų. Rūmai buvo su daugybe kambarių, vidiniais ir išoriniais laiptais, šviesos šuliniais, masyviom kolonom, sandėliais ir kiemais. 2025 m. šeši tokie rūmų kompleksai pripažinti kaip pasaulio paveldas.Minoan Palatial Centres

Civilizacija paliko savo tapybos tradiciją, kuri aptinkama rūmų ir vilų sienų tapyboje. Jose jaučiama įtaka iš Senovės Egipto meno. Tačiau Minojinė tapyba linkusi būti labiau dinamiška ir mažiau detali.Hood, Sinclair, 1971, The Minoans: Crete in the Bronze Age. London Dažnai pasitaiko žmonių (tai gali būti dievybės, dvasininkai, diduomenė ir prastuomenė), ritualinių scenų, peizažų.Hood, Sinclair (1978), The Arts in Prehistoric Greece, 1978, Penguin (Penguin/Yale History of Art), ISBN 0140561420
Žmonės vaizduojami labai plonais, tarsi vapsvų, liemenimis. Labai aiški atskirtis moterų ir vyrų vaizdavime: jie dažnai yra skirtingų spalvų (vyrai tamsesni, moterys šviesesnės), vilki skirtingais rūbais, pasižymi skirtingomis šukuosenomis.Lee, Mireille M. (2000), "9. Deciphering Gender in Minoan Dress", in Rautman, Alison E (ed.), Reading the Body, University of Pennsylvania Press, pp. 111–123, doi:10.9783/9781512806830-011, ISBN 9781512806830 Vyrai dažniausiai juosi strėnraiščius arba ilgus sijonus, o moterys apsirengusios puošniai, suknelėmis. Vyrai plaukus kirposi trumpai, o moterys juos augino ilgus."Minoan Dress - Fashion, Costume, and Culture: Clothing, Headwear, Body Decorations, and Footwear through the Ages". www.fashionencyclopedia.com. Neretai moterys vaizduojamos su išryškintomis dekoltė ar net atviromis krūtinėmis, tačiau diskuotuojama, ar tai buvo priimta moterims kasdien, ar tik religiniuose kontekstuose. 

Minojiečiai gamino labai dekoratyvią keramiką. Joje dažnai pasitaikantys motyvai yra jūros gyvūnai (žuvys, kalmarai, aštuonkojai), gėlės, paukščiai, tačiau ypač retai pasitaiko žmonės bei žinduoliai.Hood, Sinclair (1978), The Arts in Prehistoric Greece, 1978, Penguin (Penguin/Yale History of Art), ISBN 0140561420 Indai buvo gaminami ir iš aukso, didesnieji - iš bronzos. Indų gamybos tradiciją iš kretiečių vėliau perėmė mikėniečiai.Catling, Hector W. (1964). Cypriot Bronzework in the Mycenaean World. Oxford: Clarendon Press. p. 187.

 Visuomenė ir ekonomika 
Minojiečiai buvo žemdirbiai, kurie augino kviečius, miežius, ankštinius, vynuoges, figas, alyvuoges. Mėsa ir pienas buvo gaunami iš galvijų, avių, ožkų ir kiaulių. Aguonos buvo auginamos kaip prieskonis, bet kartu ir greičiausiai opiumui. Maistui vartotos natūraliai augančios laukinės salotos, morkos, šparagai, salierai. Iš Egipto introdukuota datulė, o iš Sirijos - granatmedis.Hood, Sinclair (1971) "The Minoans; the story of Bronze Age Crete" Užaugintus produktus papildydavo ir jūroje sugauti žuvies produktai bei sumedžiota mėsa.Castleden, Rodney (2002). Minoans: Life in Bronze Age Crete. Routledge. ISBN 9781134880645.

Be to, minojiečiai buvo ir puikūs jūrininkai ir prekybininkai, prekiavę visoje Viduržemio jūroje ir kurį laiką net turėję čia dominuojančią poziciją. Jų prekybiniai ryšiai siekė ne tik Balkanus, bet ir Egiptą, Siriją, Mažąją Aziją. XV a. sienų tapyba Egipte (Tėbuose) vaizdudoja žmones iš Keftiu salos.Dickinson, Oliver (1994; 2005 re-print) The Aegean Bronze Age, Cambridge World Archaeology, Cambridge University Press.

Tuometinei Kretos vidinei ekonomikai būdinga vadinamoji rūmų ekonomika. Taip apibūdinama visuomenė be pinigų, kurios centre yra rūmai (arba šventykla), kurie užsiima perviršinių produktų kaupimu ir saugojimu, o paskui dalinimu gyventojams. Vadinamieji rūmai buvo nedidelių teritorinių bendruomenių centrai, kuriuose buvo atliekami ritualai, koncentravosi administracija, buvo dalinamasi gėrybėmis.Nakassis, Dimitri (2010), "Reevaluating Staple and Wealth Finance at Mycenaean Pylos", in Pullen, D. J. (ed.), Political Economies of the Aegean Bronze Age, Oxford: Oxbow Books, pp. 127–148, doi:10.17613/M62R3NW7C
Tiesa, ar Kretoje egzistavo monarchija, vis dar yra nesutariama. Tikėtina, kad atskiruose rūmuose egzistavo atskiros valdovų dinastijos, tačiau ikonografiniai šaltiniai neparodo nė vieno pavyzdžio, kurį neabetojinai būtų galima laikyti monarcho atvaizdu.Budin, Stephanie Lynn (2004). The Ancient Greeks: New Perspectives. Santa Barbara, Calif.: ABC-CLIO. pp. 175–189. ISBN 1-57607-815-9. OCLC 57247347. Dabar mokslininkai dažniau linkę kalbėti apie aristokratų šeimų valdžiąChapin, Anne P., "Power, Privilege and Landscape in Minoan Art", in Charis: Essays in Honor of Sara A. Immerwahr, Hesperia (Princeton, N.J.) 33, 2004, ASCSA, ISBN 0876615337, 9780876615331, arba net moterų šventikių kolegijos valdžią.Graeber, David; Wengrow, David (2021). The Dawn of Everything: A New History of Humanity. New York: Farrar, Straus and Giroux. p. 247.

Daug diskutuojama dėl moterų statuso Minojinėje civilizacijoje. Religijoje dominavo moterys. Ikonografijoje aptinkama ypač daug kilmingų moterų, kurios vaizduojamos daug didesnės nei kiti žmonės. Tai dalinai leidžia daryti prielaidą apie ypač aukštą moterų statusą visuomenėje, galbūt net matriarchato apraiškas.Budin, Stephanie Lynn (2016-08-12). Budin, Stephanie Lynn; Turfa, Jean Macintosh (eds.). Women in Antiquity. doi:10.4324/9781315621425. ISBN 9781315621425. Kita vertus, visuomenėje tokie darbai kaip vaikų auginimas, maisto ruošimas, namų tvarkymas buvo moterims priskiriami darbai.Nikolaïdou, Marianna (2012), "Looking for Minoan and Mycenaean Women", A Companion to Women in the Ancient World, Blackwell Publishing Ltd, pp. 38–53, doi:10.1002/9781444355024.ch3, ISBN 9781444355024
 Nuorodos