ASEAN

ASEAN (pilnas pavadinimas: , ) – Pietryčių Azijos valstybių tarptautinė organizacija, įkurta 1967 m. rugpjūčio 8 d., pasirašius ASEAN deklaraciją. Tai politinis, ekonominis ir kultūrinis šių šalių susivienijimas, siekiantis glaudesnio valstybių bendradarbiavimo ir turintis viziją iki 2020 metų sukurti regioninę bendriją su laisvu prekių, paslaugų, investicijų ir darbo jėgos judėjimu.Kee Beom Kim, Fan Zhai, Phu Huynh. Regional Trade Agreements, Epmplyment, and Inclusiveness. Iš ASEAN Economic Community: A Model for Asia-wide Regional Integration?. Springer, 2016, p. 174ASEAN’s ambitions risk outstripping its capacity. Barry Desker, 2015-08-27, East Asia Forum

ASEAN vadovauja generalinis sekretorius (nuo 2018 m. – Lim Jock Hoi), organizacijos būstinė įsikūrusi Džakartoje.

 Istorija 

 Priešistorė 

Prieš įkuriant ASEAN 1967 m., buvo bandymai suvienyti regioną 1961 m. įsteigiant Pietryčių Azijos asociaciją (Association of Southeast Asia, ASA), kuriai priklausė Malajos Federacija, Filipinai ir Tailandas, bei 1963 m. Malajų Federacijai, Filipinams ir Indonezijai susivienijus į MAPHILINDO (pavadinimas susideda iš pirmųjų valstybių pavadinimų raidžių). 1963 m. Malaizijai paskelbus nepriklausomybę ir regione tvyrant nesutarimams (ypač dėl teritorinių nesutarimų tarp Malaizijos ir Indonezijos bei Malaizijos ir Filipinų), buvo matoma būtinybė steigti platesnės aprėpties organizaciją. Ši idėja įgyvendinta 1967 m. įkuriant ASEAN.David Levinson, Karen Christense. Encyclopedia of Modern Asia (Volume 1). Berkshire Publishing Group, 2002, p. 173 Tiek ASA, tiek MAPHILINDO tais pačiais metais nutraukė savo veiklą ir ASEAN tapo pagrindine regioną vienijančia organizacija.Rodolfo von Severino. ASEAN. Institute of Southeast Asian Studies, 2008, p. 2

 Įkūrimas 

ASEAN buvo įkurta 1967 m. rugpjūčio 8 d. penkių valstybių: Indonezijos, Malaizijos, Filipinų, singapūro ir Tailando, kurios Bankoke vykusio susitikimo metu pasirašė organizaciją steigiančią ASEAN deklaraciją (dar žinomą Bankoko deklaracijos pavadinimu). Deklaracijoje buvo iškelti septyni pagrindiniai tikslai, kurių būtų siekiama tarpvalstybiniu bendradarbiavimu:Rodolfo von Severino. ASEAN. Institute of Southeast Asian Studies, 2008, p. 1-2
 ekonominis, socialinis ir kultūrinis progresas;
 regiono taika ir stabilumas;
 technologijų, mokslo, viešojo administravimo ir kitų sričių vystymas;
 tarpusavio pagalba mokymuose ir tyrimuose;
 gyvenimo lygio kėlimas, gerinant žemės ūkio, pramonės, transporto ir kitas sritis;
 Pietryčių Azijos studijų plėtrą;
 ryšių su kitomis tarptautinėmis organizacijomis plėtojimas.

 Plėtra 

Įkuriančios šalys iš pat pradžių pakvietė kitas Pietryčių Azijos valstybes jungtis prie naujos organizacijos, taip iškeldamos siekį apjungti visą regioną. Šio tikslo įgyvendinimas sekėsi sunkiai dėl neramios situacijos regione: Vietnamo karo, Raudonųjų khmerų valdymo Kambodžoje, nestabilumo Laose, besitęsiančio kolonializmo ir kt. Pirmąja nauja nare tapo Brunėjus, prisijungęs 1984 m., beveik iš karto po nepriklausomybės paskelbimo. Likusios keturios šalys narystę įgavo po Šaltojo karo pabaigos: 1995 m. – Vietnamas, 1997 m. – Laosas ir Mianmaras, 1999 m. – Kambodža. ASEAN plėtrai padėjo tai, kad organizacija nekelia aukštų reikalavimų: reikalauja išreikšti sutikimą su ASEAN tikslais ir veiklos principais bei iki tol priimtais susitarimais.Rodolfo von Severino. ASEAN. Institute of Southeast Asian Studies, 2008, p. 8

Pasibaigus Šaltojo karo įtampoms, ASEAN pradėjo kelti ambicingesnius tikslus ir tarp bendradarbiavimo sričių įtraukė naujas sritis: nelegalios migracijos kontrolės, kovos su terorizmu, aplinkosaugos, energetinio saugumo ir kitus klausimus. 1992 m. buvo inicijuota ASEAN laisvosios prekybos zona (AFTA), o 2003 m. – ASEAN ekonominė bendrija (AEC). ASEAN taip pat pasirašė laisvosios prekybos sutartis su organizacijai nepriklausančiomis valstybėmis.

Nuo 1993 m. ASEAN aktyviai įsitraukusi į platesnio regioninio bendradarbiavimo plėtojimą: nuo 1994 m. veikia ASEAN regioninis forumas, kuriame be ASEAN narių dalyvauja dar 17 kitų valstybių; 1997 m. inicijuota ASEAN Plus Three grupė, kur „plius trys“ reiškia Kiniją, Pietų Korėją ir Japoniją; nuo 2005 m. pradėti Rytų Azijos viršūnių susitikimo susitikimai.Helmut K. Anheier, Mark Juergensmeyer. Encyclopedia of global studies. Sage, 2012, p. 94

 Narės 

ASEAN priklauso 10 Pietryčių Azijos valstybių:
  (1967 m.),
  (1967 m.),
  (1967 m.),
  (1967 m.),
  (1967 m.),
  (1984 m.),
  (1995 m.),
  (1997 m.),
  (1997 m.),
  (1999 m.)

2006 m. norą tapti organizacijos nariu oficialiai išreiškė 25px Rytų Timoras.

 Struktūra 

ASEAN veiklą koordinuoja sekretoriatas, kuris buvo įsteigtas 1981 m. Džakartoje. Jam vadovauja vis iš kitos valstybės narės renkamas generalinis sekretorius, kurio kadencija trunka 5 metus. Iki 2018 m. ASEAN šias pareigas užėmė 14 skirtingų asmenų:

 1976–1978: Hartono Dharsono iš Indonezijos
 1978: Umarjadi Notowijono iš Indonezijos
 1978–1980: Ali Abdullah iš Malaizijos
 1980–1982: Narciso G. Reyes iš Filipinų
 1982–1984: Chan Kai Yau iš Singapūro
 1984–1986: Phan Wannamethee iš Tailando
 1986–1989: Roderick Yong iš Brunėjaus
 1989-1993: Rusli Noor iš Indonezijos
 1993–1997: Ajit Singh iš Malaizijos
 1998–2002: Rodolfo Severino Jr. iš Filipinų
 2003–2007: Ong Keng Yong iš Singapūro
 2008–2012: Surin Pitsuwan iš Tailando
 2013–2017: Lê Lương Minh iš Vietnamo
 Nuo 2018: Lim Jock Hoi iš Brunėjaus

Pagrindinis valdomasis organas yra ASEAN viršūnių susirinkimas, vykstantis vis kitoje valstybėje narėje. Susirinkimai ilga laiką buvo nereguliarūs, bet pastaruoju metu vyksta dukart per metus. Be jų kasmet vyksta dešimtys žemesnio lygio susitikimų, kuriuose aptariamos specifinės bendradarbiavimo sritys.

 Veikla 

ASEAN yra plačios aprėpties organizacija, koordinuojanti bendradarbiavimą pradedant saugumas bei ekonomikos plėtra ir baigiant aplinkos apsauga ir kultūriniais mainais. Pagrindiniai organizacijos susitarimai:

 ASEAN chartija (2007 m.)
 ASEAN susitarimas dėl tarpvalstybinio užterštumo smogu (2002 m.)
 Sutartis dėl laisvos nuo branduolinių ginklų zonos Pietryčių Azijoje (1995 m.)
 Sutartis dėl draugystės ir bendradarbiavimo Pietryčių Azijoje (1976 m.)

Glaudesniam ASEAN šalių bendradarbiavimui neretai trukdo skirtinga valstybių ekonominė, socialinė, kultūrinė padėtis, o taip pat istorinės patirtys ir dėl jų išlikusios įtampos, ginčytinos teritorijos. Pavyzdžiui, ekonominė atskirtis tarp turtingiausios ir skurdžiausios ASEAN valstybės (Singapūro ir Kambodžos) viršija 50 kartų; politinės santvarkos spektras yra nuo demokratijos (Indonezija, Filipinai) iki vienpartinės diktatūros (Vietnamas); vyraujanti religija Malaizijoje ir Indonezijoje yra islamas, Mianmare – budizmas, Filipinuose – krikščionybė; ir kita.The fiction of a unified, harmonised Asean. David Pilling, 2015-12-09, The Financial Times

 Nuorodos 
 ASEAN.org Oficiali svetainė

 Šaltiniai 

Kategorija:Azijos organizacijos
Kategorija:Tarptautinės ekonominės organizacijos
Kategorija:Tarptautinės politinės organizacijos