Oziorsko rajonas

Oziorsko municipalinis rajonas (; 1946–2008 m. Oziorsko rajonas, ) – Kaliningrado srities (Rusijos Federacija) administracinis vienetas srities pietrytinėje dalyje. Rajono centras – Oziorskas ().

Iš rajono istorijos ir kultūros paminklų paminėtina 1842 m. pastatyta liuteronų bažnyčia, Pirmajame pasauliniame kare žuvusiųjų kapinės.

 Geografija 

Ribojasi vakaruose su su Pravdinsko rajonu, šiaurėje – su Černiachovsko ir Gusevo rajonu, rytuose su Nesterovo rajonu, pietuose su Lenkija.

Rajono plotas 871 km², iš jų 67 700 ha žemės ūkio paskirties žemė, 10 600 ha miškas. Rajono teritorijoje yra nemažai naudingų iškasenų – akmens druska, sapropelis, molis, durpės, nafta, smėlis, žvyras.

 Istorija 

1946 m. balandžio 7 d. įkurtas Darkiemio rajonas, kuris apėmė buvusią Rytų Prūsijos provincijos Darkiemio apskritį, bet 1946 m. rugsėjo 7 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo įsaku „Dėl Kaliningrado srities administracinio teritorinio sutvarkymo“ pakeitus rajono centro pavadinimą, pavadintas Oziorsko rajonu.Озерский муниципальный округ. Prussia39.ru (tikrinta 2024-12-26).

Vykdant savivaldos reformą, nuo 2008 m. oficialus pavadinimas – Oziorsko municipalinis rajonas.

 Gyventojai 

Iki 1710 m. maro epidemijos dauguma gyventojų buvo lietuviai, dalis lenkų. Mirusių ir pabėgusių nuo maro bei po jo sekusio bado vieton atsikėlė nemažai vokiečių. 1905 m. lietuviškai kalbančių gyventojų jau nebeužfiksuota.

Didelė dalis vietinių gyventojų artėjant Antrojo pasaulinio karo frontams pasitraukė į Vakarus. Bet jau 1946 m. rugsėjo mėn. iš Rusijos atvyko pirmieji persikėlėliai. 1947 m. spalio 11 d. TSRS Ministrų Taryba priėmė slaptą nutarimą Nr. 3547–1169 – C „Dėl vokiečių perkėlimo iš Kaliningrado srities į Vokietijos tarybinę okupacinę zoną“. Jau pavasarį likusieji vietiniai gyventojai buvo jėga susodinti į geležinkelio vagonus ir išvežti.

2002 m. gyventojų surašymo duomenimis rajone buvo 17239 gyventojai.

 Ekonomika 

Svarbiausia ekonomikos šaka – žemės ūkio produkcijos perdirbimas. Iš naujų įmonių paminėtina automobilių žvakių gamykla, kurios produkcija eksportuojama į daugelį užsienio šalių. Prie Angrapės veikia Oziorsko HE, pastatyta 1880 m., rekonstruota 2000 m.

 Apylinkės 

Rajono teritorijoje iki 2008 m. buvo šios apylinkės, kurios rinko savo tarybas:

Dabartinis pavadinimasRusiškaiVokiškaiLietuviškaiKoordinatėsBagrationovasБагратионовоWikischkenVykiškiaiGavrilovasГавриловоGawaiten, nuo 1938 m. HerzogsrodeGavaičiaiLvovskojėЛьвовскоеGut GudwallenGudvaliaiNekrasovasНекрасовоGut Groß KarpowenKarpavaNovostrojevasНовостроевоTrempenTrempaiSadovojė  Gut BallethenBalėtai
Vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Kaliningrado srities įstatymu Nr. 256 rajone sudaryti:
 Oziorsko miesto gyvenvietė,
 Gavrilovo kaimo gyvenvietė,
 Krasnojarskojės kaimo gyvenvietė,
 Novostrojevo kaimo gyvenvietė.

 Vietovardžiai 

Ne visos gyvenvietės turėjo originalius pavadinimus lietuvių ar prūsų kalba. Oficialiuose Prūsijos gyvenviečių sąrašuose dažniausiai kito tik vietovių statusas: Gut – viensėdis arba dvaras, Adlig – kilmingas dvaras, Königlich – karališkasis dvaras. 1929 m. daugelis šių bajoriškų priedėlių buvo panaikinta, o 1938–1939 m. pakeisti vokiečiams sunkiai besuprantami ir dar sunkiau tariami, nors vokiškai ir transformuoti senieji pavadinimai.

1945 m. rusų okupacinė karinė valdžia buvo sugrąžinusi iki 1938 m. buvusius vietovardžių pavadinimus, nes vokiečių pakeisti pavadinimai nesiderino su rusų kariniuose žemėlapiuose pažymėtais seniaisiais prūsiškais ir lietuviškais vietovių pavadinimais. Tačiau 1947 m. TSRS Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo įsaku pakeitus rajono didesnių gyvenviečių pavadinimus, buvo pakeisti ir mažųjų gyvenviečių, dažniausiai buvusių dvarų, pavadinimai.Vilius Pėteraitis. Mažosios Lietuvos ir Tvankstos vietovardžiai = Die Ortsnamen von Kleinlitauen und Twanksta: jų kilmė ir reikšmė. Vilius Pėteraitis; Mažosios Lietuvos fondas. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1997. ISBN 5420013762Lietuviški tradiciniai vietovardžiai: Gudijos, Karaliaučiaus krašto, Latvijos ir Lenkijos.  Patvirtintas Valstybinės lietuvių kalbos komisijos protokoliniu nutarimu 1997 m. gegužės 25 d. Valstybinė lietuvių kalbos komisija. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. 2002. ISBN 5420014882Zipplies, Helmut: Ortsnamenänderungen in Ostpreußen. Eine Sammlung nach dem Gebietsstand vom 31.12.1937 Selbstverlag des Vereins, Hamburg, 1983.

Oficialus pavadinimas vokiškaiLietuviškaiKoordinatėsAlt Sauskoyen, nuo 1938 m. AltsauswaldeSauskojaiAuxkallen, nuo 1938 m. RoßkampAukskaliaiGut Ballethgirren, nuo 1938 m. KleinilgenauBalėtgirėBidszuhnen, nuo 1938 m. Bidenteich, PrigorodnoeBildžiūnaiDidsziddern, nuo 1938 m. FrankenhofDidširdžiaiDraskinehlen, nuo 1938 m. NeulugauDruskinėliaiFriedrichsdorf-Groblischken, nuo 1938 m. RingfeldeGrobliškėsGroß Kallwischken, nuo 1938 m. GroßkallwenKalviškėsGrünblum-Gründann-Grünheyde-Grünheyde, nuo 1939 m. Grünheide-Gut AngerauAngeravaGut Eggertinnen, nuo 1938 m. EggertenEgertynėGut Friedrichsfelde-Gut Klein Kallwischken, nuo 1938 m. Gut KleinkallwenMažosios KalviškėsGut KrusinnKrušinaiGut Semgallen, nuo 1938 m. TrempenŽemgaliaiHeydekrugGeidėJewonischken, nuo 1938 m. BrunshöfenJavoniškėsJäcksteinJakštaiKarlsdorf-Klein Gudellen, nuo 1938 m. KleingudenMažieji GudeliaiKlein SkirlackSkirlaukisLangenrückLenkrūkisLasdienen, nuo 1938 m. MühlenauLazdynaiMeszehnen, nuo 1938 m. WehrfeldMiežėnaiMuldszählen, nuo 1938 m. FinkenwaldeMilželiaiNaujeningken, nuo 1938 m. KleingudwallenNaujininkaiNaujoken, nuo 1938 m. KleinauerflußNaujokaiNeu Drutschlauken, nuo 1938 m. KleinhasenfeldDručlaukisNeuhof-Neusorge-Obszarniki, nuo 1932 m. Abschermeningken, nuo 1938 m. Almental-Paulsdorf-Rahnen-Rosenberg-Schakumehlen, nuo 1938 m. WildhorstŠakumėliaiSchniepseln, nuo 1938 m. SchniepenŠnipsalisSchudischken, nuo 1938 m. SchudauŠudiškėsSpirockeln, nuo 1938 m. HohenfriedSpyruokliaiWannaginnen, nuo 1938 m. WangenheimVanagynas

 Šaltiniai