Juanų dinastija

Juanų dinastija (, mongoliškai 60px Dai Ön Yeke Mongghul Ulus) – mongolų dinastija, valdžiusi Kiniją nuo 1271 iki 1368 m., po Songų dinastijos, prieš Mingų dinastiją.

 Istorija 
 Juanų dinastijos pradžia 

Oficialiai pirmasis Juan imperatorius buvo Temüjin (Čingischanas). Išsikovojęs valdžią savo gentyje, tuo metu nominaliai valdytoje džurčenų Dzin dinastijos, Temüjinas ėmė puldinėti gretimas gentis. Derindamas diplomatiją, karinę jėgą, žmonių valdymą, Temüjinas suvienijo paskiras gentis į vieną tautą. Tuomet jis gavo vardą Čingischanas„ – “Visuotinis valdovas". Tai buvo Mongolijos gimimas.

Savo įpėdiniu Čingischanas pasirinko trečiąjį sūnų Ogedei ir nurodė, kaip iš jo tiesioginių palikuonių turės būti renkami būsimieji chanai.
Mongolai tęsė nukariavimus. 1209 m. Vakarų Sia (Xi Xia) imperatorius pripažino Čingischano viršenybę. 1234 m. galutinai įveikta Dzin dinastija (džurčenų valstybė). Tuomet prasidėjo konfliktai su Pietų Song, o 1235 m. – karai. Möngke chanas užėmė Junaną, įsiveržė į Indokiniją. Šio chano nukariavimai palengvino galutinį Song sužlugdymą. Möngke chanui mirus nuo dizenterijos, mongolų imperijoje prasidėjo pilietinis karas, gerokai susilpninęs valstybę. Naujas chanas buvo Chubilajus, Čingischano vaikaitis.

Chubilajus chanu tapo 1260 m. 1264 m. nauja savo sostine paskelbė ir perstatė Khanbaliq miestą (Dàdū 大都, dab. Pekinas). Puolė Pietų Song. 1271 m. įkūrė Juan dinastiją. 1272 m. Dadu tapo Juan sostine. 1279 m. Juan pajėgos užėmė Guangdžou – ši data žymi Pietų Song pabaigą ir tikrąjį Juan įsitvirtinimą Kinijos regione. Chubilajus tapo Kinijos imperatoriumi ir pradėjo reformuoti valdymą. Stengėsi tapti absoliučiu monarchu, reformavo daug valdžios institucijų, ypač mokesčių tarnybas.

Nors Chubilajus teoriškai buvo visos Mongolijos imperijos valdovas, jam labiausiai rūpėjo Kinija. Po jo mirties 1294 m. imperija praktiškai subyrėjo į nepriklausomus chanatus.

 Valdymas 

Visuomenė buvo padalinta į grupes: mongolus, Centrinės Azijos tautas (tibetiečiai, uigūrai), hanius ir pietinių regionų tautas. Svarbiausi postai atitekdavo tik mongolams. Daugiausia privilegijų turėjo mongolai ir kitos ne kinų tautos, o kinai gaudavo tik smulkesnius postus. Kinams taip pat būdavo skiriamos sunkiausios bausmės, įvestos įvairios kvotos tautybėms, pvz., valstybiniuose egzaminuose, buvo draudžiama tuoktis žmonėms iš skirtingų grupių.

Paveldėjimo problema Juan dinastijoje buvo ryški. Chubilajus savo įpėdiniu pasirinko sūnų Džendziną (Zhenjin), tačiau šis mirė anksčau už tėvą, todėl kitu imperatoriumi tapo Džendzino sūnus Čengdzongas (Chengzong). Nors jis tęsė daugelį senelio darbų, jo valdymo laikotarpiu Juan dinastija ėmė smukti. Kitas imperatorius buvo Udzongas (Wuzong), sustabdęs Kublajaus pradėtus darbus. Jo valdymas pasižymėjo finansiniais sunkumais. Ketvirtasis imperatorius Žendzongas (Renzong) buvo paskutinis stipresnis imperatorius. Jis buvo atviras Kinijos kultūrai, kas sukėlė mongolų elito nepasitenkinimą. Žendzongas įvedė egzaminus norintiems tapti valdininkais.

 Žlugimas 
Pagrindinės Juan žlugimo priežastys buvo netvarka mongolų administracinėse taisyklėse, valdininkų godumas, popierinių pinigų infliacija, kinų patiriama priespauda, valstietijos skurdas. Dėl šių priežasčių 1351 m. prasidėjo maištai, ypač gausūs aplink Šandongo provinciją. Pagrindinis judėjimas vadinosi „Raudonieji raiščiai“.

Dinastija buvo viena iš trumpiausiai valdžiusių Kinijos dinastijų. Kublajaus įpėdiniai ilgainiui sinizavosi ir prarado įtaką kituose mongoliškuose kraštuose Azijoje: ten į juos žiūrėta kaip į „pernelyg kiniškus“. Pamažu jie prarado valdžią ir Kinijoje. Paskutinių Juan imperatorių valdymo laikotarpiai buvo trumpi, pilni intrigų. Šalyje siautė plėšikai, o Juan armija nesikišo. Imperatorius Ingdzongas (Yingzong) valdė tik dvejus metus, jį nuvertė penki princai ir į sostą pasodino Taidingdi. Paskutinį Kublajaus įpėdinį iš sostinės 1368 m. išvijo Ming dinastijos įkūrėjas Džu Juandžangas.

 Tolesnė dinastijos istorija 
Pagrindinis straipsnis: Šiaurės Juan dinastija

Mongolai pasitraukė į Mongoliją, kur toliau gyvavo Juan dinastija, istorikų vadinama „šiaurės Juan“. Ming ir Juan dinastijos viena kitos legitimumą neigė, tačiau istorikai legitimiąja dinastija laiko Ming.

1380 m. kinų kariuomenė įsiveržė į Mongoliją ir 1388 m. išplėšė pergalę. Į nelaisvę paimta apie 70 000 mongolų, sugriauta mongolų sostinė Karakorumas. Po aštuonerių metų į Mongolijos sostą atsisėdo Kublajaus palikuonis Yesüder. Mongolai mokėjo Ming dinastijai duoklę.

XVII a. mongolus puldinėjo mandžiūrai. 1634 m. paskutinis mongolų didysis chanas Ligdan mirė pakeliui į Tibetą. Jo sūnus pasidavė mandžiūrams ir atidavė jų valdovui Juan imperatoriaus antspaudą. Pastarasis valdovas 1636 įkūrė Čing dinastiją kaip Juan dinastijos įpėdinę.

 Kultūra Juan laikotarpiu 
Mongolai mažai domėjosi kinų kultūra.

Čingischanas buvo palankus daoizmui, bet vėliau ypač suklestėjo tibetietiškas budizmas. Juan valdžia buvo palanki islamui, formavosi musulmonų bendruomenės.

Mongolai pertvarkė ir patobulino kelių sistemą. Norint užkirsti kelią badui, visoje imperijoje pristatyta grūdų saugyklų. Perstatytas Pekinas ir rūmai jame.

Juan laikotarpiu ypač vystėsi drama ir romanas, plito rašytinė kalba. Klestėjo prekyba tarp Rytų ir Vakarų. Į Vakarus atėjo kiniški išradimai: parakas, spausdinimas, porcelianas, žaidimo kortos, medicininė literatūra. Valdant Kublai chanui, Kinijoje lankėsi Marko Polo. Keliautojai iš Vakarų į Kiniją atvežė naujovių, pvz., pagalbą hidraulinėje inžinerijoje. Kinijoje atsirado maistinis augalas gaolianas.

 Valdovai 
 Šventyklos vardas1 Pomirtinis vardas Chano titulas Asmeninis vardas Valdymo metai Laikotarpiai² Tàizǔ太祖  –  Čingischanas  Borjigin TemujinBèi’érzhījīn Tiěmùzhēn 孛兒只斤鐵木真 1206-1227 - Ruìzōng睿宗  –  ?  Borjigin ToluiBèi’érzhījīn Tuōléi 孛兒只斤拖雷 1228 - Tàizōng太宗  –  Ögedei chanas  Borjigin ÖgedeiBèi’érzhījīn Wōkuòtá 孛兒只斤窩闊台 1229-1241 – –  –  –  Töregene KhâtûnNǎimǎzhēn 乃馬真 regentas 1241-1246 - Dìngzōng定宗  –  Güyük chanas  Borjigin GüyükBèi’érzhījīn Guìyuó 孛兒只斤貴由 1246-1248 - –  –  ?  Oghul GhaymishHǎimǐshī 海米失 regentas 1248-1251 - Xiànzōng憲宗  –  Möngke chanas  Borjigin MöngkeBèi’érzhījīn Ménggē 孛兒只斤蒙哥 1251-1259 - Shìzǔ世祖  –  Kublai chanas  Borjigin KublaiBèi’érzhījīn Hūbìliè 孛兒只斤忽必烈 1260-1294 Zhōngtǒng (中統 džongtong; 1260-1264)Zhìyuán (至元 džijuan; 1264-1294) Chéngzōng成宗  –  Temür Öljeytü chanas  Borjigin TemürBèi’érzhījīn Tiěmù’ěr 孛兒只斤鐵木耳 1294-1307 Yuánzhēn (元貞 juandžen; 1295-1297)Dàdé (大德 dade; 1297-1307) Wǔzōng武宗  –  Qayshan Gülük  Borjigin QayshanBèi’érzhījīn Hǎishān 孛兒只斤海山 1308-1311 Zhìdà (至大 džida; 1308-1311) Rénzōng仁宗  –  Ayurparibhadra  Borjigin AyurparibhadraBèi’érzhījīn Àiyùlíbálìbādá 孛兒只斤愛育黎拔力八達 1311-1320 Huángqìng (皇慶 huangčing; 1312-1313)Yányòu (延祐 janjou; 1314-1320) Yīngzōng英宗  –  Suddhipala Gege’en  Borjigin SuddhipalaBèi’érzhījīn Shuòdébālá 孛兒只斤碩德八剌 1321-1323 Zhìzhì (至治 džidži; 1321-1323) Jìnzōng晉宗  Tàidìng Dì泰定帝  Yesün-Temür  Borjigin Yesün-TemürBèi’érzhījīn Yěsūntiěmùér 孛兒只斤也孫鐵木兒 1323-1328 Tàidìng (泰定 taiding; 1321-1328)Zhìhé (致和 džihe; 1328) –  Tiānshùn Dì天順帝  Arigaba  Borjigin ArigabaBèi’érzhījīn Āsùjíbā 孛兒只斤阿速吉八 1328 Tiānshùn (天順 tianšun; 1328) Wénzōng文宗  –  Jijaghatu Toq-Temür  Borjigin Toq-TemürBèi’érzhījīn Tútiěmùér 孛兒只斤圖鐵木兒 1328-1329ir 1329-1332 Tiānlì (天曆 tianli; 1328-1330)Zhìshùn (至順 džišun; 1330-1332) Míngzōng明宗  –  Qoshila Qutuqtu  Borjigin QoshilaBèi’érzhījīn Héshìlà 孛兒只斤和世剌 1329 - Níngzōng寧宗  –  Irinchibal  Borjigin IrinchibalBèi’érzhījīn Yìlínzhìbān 孛兒只斤懿璘質班 1332 Zhìshùn (至順 džišun; 1332) Huìzōng惠宗  Shùndì順帝  Toghan-Temür  Borjigin Toghan-TemürBèi’érzhījīn Tuǒhuān Tiěmùér 孛兒只斤妥懽鐵木兒 1333-1370 Zhìshùn (至順 džišun; 1333)Yuántǒng (元統 juantong; 1333-1335)Zhìyuán (至元 džijuan; 1335-1340)Zhìzhèng (至正 džidženg; 1341-1368)Zhìyuán (至元 džijuan; 1368-1370Juan dinastijos valdovai po to, kai iš Kinijos dinastiją išstūmė Ming, po Juan Šundi valdymo. Zhāozōng昭宗  –  Biligtü chanas  Borjigin AyushiridaraBèi’érzhījīn Àiyùshílǐdálà 孛兒只斤愛育識里達臘 1370-1378 Xuānguāng (宣光 siuanguang; 1371-1378) –  –  Usakhal chanas  Borjigin Tögüs TemürBèi’érzhījīn Tuōgǔsī Tiěmùér 孛兒只斤脫古思鐵木兒 1378-1387 Tiānguāng (天光 tianguang; 1378-1387) 1 Chanai iki Kublai chano vadinami vardais (pvz., Temujin) arba chano titulais. Po Kublaichano vartojamas dinastijos pavadinimas (Juan) + šventyklos arba pomirtinis vardas. Imperatorius, kurio chano titulas yra Yesün-Temür, vadinamas tik Juan Taiding Di. Paskutinis imperatorius vadinamas Juan Šundi.
2 Laikotarpio pavadinimas – imperatoriaus valdymo devizas, pagal kurį jo era skirstoma į atskirus laikotarpius. Skliausteliuose kursyvu – lietuviška pavadinimo transkripcija.

Kategorija:Kinijos dinastijos
Kategorija:Mongolijos istorija