Anarcho-komunizmas

Anarcho-komunizmas – viena iš anarchizmo krypčių, kuri siekia valstybės ir kapitalizmo sunaikinimo, norint sukurti horizontalų savanoriškų asociacijų tinklą, per kurį kiekvienas galėtų laisvai patenkinti savo norus.

Anarcho-komunizmas taip pat žinomas kaip komunistinis anarchizmas arba libertarinis komunizmas.

 Idėjų vystymasis 
Anarcho-komunizmo idėjos pirmą kartą buvo suformuluotas itališkoje Pirmojo Internacionalo sekcijoje. Tai padarė Carlo Cafiero, Errico Malatesta, Andrea Costa ir kiti. Iš pagarbos Michailui Bakuninui jie aiškiai neatsiskyrė nuo individualistinio anarchizmo ir mutualizmo iki pat pastarojo mirties. 1876 m. Florencijoje surengtoje Italijos Internacionalo Federacijų Konferencijoje buvo paskelbti anarcho-komunizmo principai.

 Teorija 
Anarcho-komunizmas pabrėžia svarbą sunaikinti socialinę hierarchiją ir klasių skirtumus, kylančius iš nelygaus turto paskirstymo. Taip pat kapitalizmo ir pinigų panaikinimą, darbo produktų kolektyvizaciją ir dovanų ekonomikos įvedimą, norint palengvinti prekių paskirstymą.

Anarcho - komunizme, privati nuosavybė daugiau nebeegzistuos. Prekės bus atiduodamos kaip dovanos žinant, kad ir kiti atiduos produktus atgal. Pramonėje ši situacija, vyks tarp darbininkų sindikatų kaip ir tarp atskirų asmenų. Jeigu vienas iš sindikatų nesidalins produktais, jis nebegaus jų iš kitų sindikatų.

Anarcho-komunistai taip pat yra samdomo darbo panaikinimo šalininkai. Jie rekomenduoja darbininkų savivaldą, norėdami pagerinti darbo sąlygas, padidinti efektyvumą ir paversti darbą maloniu.

 Žymiausi teoretikai 
 Michailas Bakuninas
 Aleksandras Berkmanas
 Murėjus Bookchinas
 Jozefas Dežakas
 Ema Goldman
 Danielis Guerinas
 Piotras Kropotkinas
 Nestoras Machno
 Errico Malatesta

Kategorija:Anarchizmas
Kategorija:Komunizmas