Kalkuonė

Kálkuonė  (arba Kalkū́nai, KaũkonysVietovardžių žodynas [Internetinis leidinys]. Vilnius, Lietuvių kalbos institutas, 2007 m. () – gyvenvietė pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, į pietus nuo Daugpilio miesto, netoli Dauguvos ir Laukesos santakos. Kalkūnų valsčiaus centras. 747 gyventojai (2021 m.).Kalkūni. Informācija par objektu, Vietvārdu datubāze, Latvijas ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Nuoroda tikrinta 2021-07-03. Pro gyvenvietę eina kelias A6 (Lietuva), A13 (Latvija) Kaunas – Daugpilis ir geležinkelis Vilnius – Daugpilis.

Apylinkėse gyveno nemažai lietuvių, kurie XX a. pirmojoje pusėje smarkiai nutautėjo.

 Istorija 

4 km į pietvakarius nuo Kalkūnų išlikęs I tūkstantmečio Baltkajų piliakalnis ir geležies amžiaus gyvenvietė.

XIX a. viduryje Kalkūnuose buvo spirito varykla, mielių fabrikas ir kelios smuklės. 1873 m. nutiesta geležinkelio linija Radviliškis–Kalkūnai. XIX a. pabaigoje minimas dvaras ir geležinkelio stotis Daugpilio apskrityje. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje Kalkuonės geležinkelio stotis garsėjo kaip geležinkelio Peterburgas–Varšuva ir Liepojos–Romnų geležinkelio susikirtimo vieta. Stoties pavadinimas buvo netikslus – ji yra arčiau Gryvos gyvenvietės, todėl 1924 m. pervadinta į Gryvos geležinkelio stotį.

1881 m. Kalkūnų dvaro savininkas baronas Etingenas Gecenšteinas įsteigė mokyklą, kurioje dirbo mokytojas Juozapas Gabrėnas. Jis mokė rusų ir vokiečių kalbų ir rengė vaikus Gryvos vokiečių mokyklai. 1927 m. spalio 16 d. Kalkūnų dvare įsteigti valstybiniai kūdikių namai. 1930 m. įvesta elektra.Kalkūnų senovė 

 Šaltiniai 

Kategorija:Aukštutinės Dauguvos savivaldybės gyvenvietės
Kategorija:Kalkūnų valsčius