Refleksinis radijo imtuvas

Refleksinis radijo imtuvas – imtuvas, kuriame tas pats stiprintuvas panaudojamas tiek radijo dažniui (iki detekcijos), tiek ir garso dažniui (po detekcijos) sustiprinti. Pirmąkart sustiprintas signalas detektuojamas ir vėl paduodamas į to paties stiprintuvo įėjimą. Stiprintuvas sustiprina dabar jau garso dažnio signalą antrą kartą.Рефлексные приемники. radiocon-net.narod.ru Pirmąkart pasiūlytas 1913 m. vokiečių mokslininkų Wilhelm Schloemilch ir Otto von Bronk.JAV Patentas nr. 1087892, Wilhelm Schloemilch and Otto von Bronk     Means for receiving electrical oscillations, autorių pateiktas 1913 m kovo 14 d., patentas išleistas February 17, 1914 m. vasario 17 d.

Stiprintuvo išėjime paprastai statomas radijo dažnio transformatorius (šio straipsnio schemoje kairysis) nuo kurio antrinės apvijos nuimamas sustiprintas radijo dažnio signalas (schemoje iškart detektuojamas diodu). Šis transformatorius garso dažnio stiprinimui daug įtakos neturi. 

Refleksinis radijo imtuvas turi mažiau detalių ir vartoja mažiau galingumo, nei kiti panašaus jautrumo ir garsumo imtuvų tipai. Tačiau tokia schema yra nelabai stabili ir ją reikia rankiniu būdu derinti. Derinama parenkant optimalias kai kurių rezistorių reikšmės ir prireikus sukeičiant vietomis aukšto dažnio transformatoriaus apvijų galus. Refleksiniai imtuvo privalumai labiau pasireiškia lempiniuose imtuvuose, nes radijo lempa yra palyginus brangi, kaitinimui reikalinga papildoma galia, naudinga mažinti jų skaičių. Transistoriniai refleksiniai imptuvai kartais vis dar buvo siūlomi dėl ekonomiškumo ar (kol nebuvo mikroschemų) miniatiūriniams variantams.

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
Refleksiniai lempiniai radijo imtuvai:
 FEDA 160 Neutrodyne, 1920 m. refleksinio imtuvo schema. pdf
 General Electric F40, 1937 m.  refleksinio imtuvo schema. pdf

Kategorija:Radioelektronika