Varėnė

Varėnė – pietų Lietuvos upė; dešinysis Merkio intakas. Ištakos – Alytaus rajone, šalia Skraičionių kaimo. Aukštupyje teka į šiaurės rytus, vėliau pasuka į pietryčius, žemupyje prateka Varėnio ežerą. Įtekantis į Merkį 46 km nuo jo žiočių, prie Senosios Varėnos.

Intakai:
 dešinieji – Niedulė, Svetus, Abista;
 kairieji – Žiegždupis, Žižma, Dusmena, Musė.


Upė – vietomis stačiais smėlėtais krantais, iki 2,5 m gylio, apie 5 m pločio, vagos nuolydis 152 cm/km. Vaga vietomis (nuo ištakų iki 44 km nuo žiočių, ir 24-36 km nuo žiočių) sureguliuota. Upės slėnyje gausu šaltinių. Didžiausias upės debitas žiotyse siekia 40,2 m³/s. Vasarą vietomis išdžiūsta. Upės metinis nuotėkis pasiskirsto taip: pavasarį nuteka 36 %, vasarą 19 %, rudenį 21 %, žiemą 24 %. Žemupyje sudarytas 10 ha Varėnos HE tvenkinys.

Gyvenvietės prie Varėnės: Junčionys, Pavarėnys, Mikalavas, Vaikantonys, Vėžionys, Glūkas, Senoji Varėna. Ant aukšto pakrantės šlaito ten, kur Varėnė įteka į Merkį ir prie pat kelio į Varėną, įrengtas skulptūrų parkelis. 4 km į šiaurę nuo Senosios Varėnos prie upės stūkso Glūko geležinkelio tilto liekanos.

 Etimologija 

Upėvardis (šaltiniuose minimas kaip , ) kildinamas iš šaknies var-/ver- siejama su žodžiais varyti („šalinti, ginti, vyti“), verti („durti, smeigti, kišti“),  („bėgti“),  („sukti, kreipti, lenkti“). Tačiau taip pat ši šaknis gali būti susieta su virti („verstis, kunkuliuoti“), varus („lengvai suverdąs“), verėnas („viralas“) arba su bendraindoeuropietiška šaknimi  („vanduo, lietus, upė“, plg.  „vanduo“, av. vār „lietus“, toch. wär „vanduo“). Užtat, pavadinimas Varėnė reikštų „verdanti, kunkuliuojati“ dėl savo sraunumo upė. Taip pat įmanoma kildinti iš žodžio varýti („versti judėti, ginti; nešti, stumti“) – dėl srauniai genamų vandenų.

 Šaltiniai 

Kategorija:Alytaus rajono upės
Kategorija:Varėnos rajono upės