Žiužiakojai

Žiužiakojai arba frinos (Amblypygi) – nedidelis bestuburių gyvūnų būrys, priklausantis voragyvių klasei. Vardas Amblypygi kilęs iš graikų kalbos žodžio, reiškiančio „bukas galas“. Taip jie pavadinti dėl to, kad neturi uodegos. Užsienyje dar vadinami beuodegiais botaginiais skorpionais arba botaginiais vorais (, vok. Geißelspinnen).

Žinomos 136 rūšys. Fosilijos randamos nuo karbono periodo.

 Sandara 
Frinos išauga nuo 5 iki 40 mm. Kūnas platus ir plokščias. Galvakrūtinė platesnė už pilvelį. Priekyje išsidėsčiusios dvi vidurinės akys, iš šonų 2 grupės po 3 akis. Pilvelis susideda iš 12 segmentų be uodeginės ataugos. Cheliceros trumpos, paprastai su smailiais galiukais, o pedipalpai ilgi, su nagais arba žnyplėmis. Kojos plonos, bet labai ilgos (ypač priekinės), išauga iki 25 cm ir gali kelis kartus viršyti kūno ilgį. Priekinė kojų pora virto jutiminiais organais, likusios poros skirtos vaikščioti. Kai kurių rūšių kojos turi specialius siurbtukus, kurie leidžia vaikščioti ant nugludintų vertikalių paviršių. Žiužiakojai turi daug panašumų su vorais, tačiau jie neturi nei voratinklinių, nei nuodų liaukų, todėl žmogui nėra pavojingi.

 Elgesys 
Žiužiakojai – naktiniai plėšrūnai. Jie dažnai juda šonu, viena priekinė koja tuo metu analizuoja paviršių judėjimo kryptimi, o kita – likusią aplinką. Auka sugaunama pedipalpais ir padalijama į gabalus cheliceromis bei pačiais pedipalpais. Minta vabzdžiais, įskaitant termitus. Frinos taip pat mėgsta gerti vandenį. Papuolę į ryškią šviesą, jie apmiršta, tačiau paliesti greitai pabėga.

 Dauginimasis 
Piršimosi ritualas skirtas tam, kad patinas savo pedipalpais nuvestų patelę virš jo padėto spermatoforo. Patelė surenka spermatoforą pro lytinę angą, esančią pilvelio apačioje. Ji padeda iki 60 apvaisintų kiaušinių, saugomų specialiame maišelyje, kurį nešioja po pilveliu. Išsiritę jaunikliai užsiropščia ant motinos nugaros ir ten išbūna iki pirmo nėrimosi. Jei nukrinta anksčiau, tai būna suvalgomi. Subręsta po trijų gyvenimo metų.

 Geografinis paplitimas 
Žiužiakojai dažniausiai sutinkami viso pasaulio tropinėse ir subtropinėse klimato zonose, tačiau randami ir kitose pasaulio vietose. Jie mėgsta drėgmę ir tamsą, todėl paprastai gyvena miškuose, kur slepiasi po miško paklote, medžio žieve ar akmenų plyšiuose. Kai kurios rūšys sutinkamos termitynuose, olose (šių šoninės akys atrofuotos).

 Klasifikacija 
Dabartiniai žiužiakojai suskirstyti į 5 šeimas, 17 genčių ir 136 rūšis.
 Pobūris Paleoamblypygi
 Šeima Paracharontidae (Viena rūšis, gyvenanti vakarų Afrikoje)
 Gentis Paracharon  Hansen 1921 

 Pobūris Euamblypygi
 Šeima Charinidae (Gyvena tropinėse zonose aplink visą pasaulį; 39 rūšys)
 Gentis Charinus  Simon 1892 
 Gentis Catageus  Thorell 1889 
 Gentis Sarax  Simon 1892 
 Šeima Charontidae (Randami Pietryčių Azijoje ir Australazijoje; 11 rūšių)
 Gentis Charon  Karsch 1879 
 Gentis Stygophrynus Kraepelin  1895 
 Šeima Phrynichidae (Gyvena Afrikoje ir Azijoje, viena gentis sutinkama Brazilijoje; 31 rūšis)
 Gentis Damon  C. L. Koch 1850 
 Gentis Euphrynichus  Weygoldt 1995 
 Gentis Musicodamon  Fage 1939 
 Gentis Phrynichodamon  Weygoldt 1996 
 Gentis Phrynichus  Karsch 1879 
 Gentis Xerophrynus  Weygoldt 1996 
 Gentis Trichodamon  Mello-Leita˜o 1935 
 Šeima Phrynidae (Gyvena Pietų ir Šiaurės Amerikoje, nors yra rasta vietinė rūšis Indonezijoje; 54 rūšys)
 Gentis Paraphrynus  Moreno 1940 
 Gentis Phrynus  Lamarck 1801 

 Nuorodos 
 Nuorodos į straipsnius apie žiužiakojus 
 Nuorodos į straipsnius apie žiužiakojus 
 Keletas žiužiakojų nuotraukų (1, 2, 4 nuotraukos) 

Kategorija:Voragyviai