Protas

Protas – sugebėjimas mokytis ir išmokti, susivokti naujose situacijose, atskleisti reiškinių ryšius. Jis apima įvairius žmogaus intelekto, sąmonės bei pasąmonės pažinimo vyksmo aspektus, kylančius smegenyse (mintis, suvokimas, emocijos, jausmai, valia, atmintis, pažinimas, vaizduotė), tai aukščiausias pažintinės veiklos laipsnis; mąstomoji, protaujamoji galia; sąmoningo, išmintingo veikimo pagrindas. Protas atsiskleidžia subjektyviai – sąmonės tėkmės pavidalu. Sąvoka dažnai minima norint apibūdinti mąstymo procesą.

Yra daug teorijų apie tai, kas yra protas ir kaip jis veikia. Veikalus apie protą rašė Zaratustra, Platonas, Aristotelis, Adi Šankara bei kiti senovės graikų, indų ir islamo filosofai.

Šiuolaikinės teorijos apie protą grindžiamos moksliniais smegenų tyrimais, pabrėžia, kad protas – smegenų produktas, turintis tiek sąmoningą, tiek nesąmoningą dedamąją.

 Filosofinis supratimas 
Proto tyrinėjimas - viena iš pagrindinių filosofijos sričių. Dažnai su protu nagrinėjamos filosofinės pažiūros – dualizmas ir monizmas. Dualizmas teigia, kad protas ir kūnas – dvi skirtingos būties formos. Renė Dekartas, vienas žymiausių dualizmo atstovų, teigė, kad protas – tai nemateriali substancija, sąveikaujanti su fiziniu kūnu. Monizmas, priešingai nei dualizmas, teigia, kad egzistuoja tik viena realybės forma. Proto prigimtis apima ir kitus klausimus, kurie nesusiję su jo santykiu su kūnu.

Protas taip pat apibūdinamas kaip sąmonės srautas, pasireiškiantis po vieną mintį, momentas po momento, kaip greitai tekančios srovės, kurioje jutiminiai įspūdžiai ir psichiniai reiškiniai nuolat kinta.

 Šaltiniai 

Kategorija:Psichologija