Religijos antropologija

Religijos antropologija tiria religinių institucijų santykį su kitomis socialinėmis institucijomis, religinių praktikų ir tikėjimų skirtumus tarp kultūrų.

XIX a. kultūrinėje antropologijoje dominavo domėjimasis kultūrine evoliucija. Daugelis antropologų manė, kad yra paprastas skirtumas tarp „primityvių“ ir „modernių“ religijų ir bandė sukurti modelius kaip modernios religijos išsivystė iš primityvių. XX a. daugelis antropologų šį požiūrį atmetė.

Šiuolaikinė religijos antropologija remiasi moderniais teoretikais – Karlu Marksu, Zigmundu Froidu, Emiliu Diurkheimu ir Maksu Vėberiu. Labiausiai domimasi kaip religiniai tikėjimai ir praktika veikia politines ir ekonomines jėgas bei kokios yra religinių tikėjimų ir praktikos socialinės funkcijos.