Lvovas

Lvivas (, Austrijos-Vengrijos sudėtyje vadinosi Lembergu, ) – didžiausias vakarų Ukrainos miestas, istorinė Galicijos sostinė. Miestas išsidėstęs prie Poltvos upės, srities administracinis centras. Lvivo senamiestis yra įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

 Istorija 

Miestas įkurtas 1256 m. Miestas greitai plėtėsi ir jau 1272 m. tapo Haličo-Voluinės kunigaikštystės sostine.

1349 m. Lenkijos karalius Kazimieras III užėmė miestą. Po septynerių metų, 1356 m. Mageburgo teisę paskatino miestą plėstis.

Po pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1772 m. miestas atiteko Austrijai. Miesto pavadinimas pakeistas į Lembergą. Valstybinėse įstaigose oficiali kalba – vokiečių, taip pat daugelis valdininkų mokėjo čekų kalbą, tačiau nepaisant to ukrainietybė buvo gerbiama ir tausojama. Lvovui buvo suteikta teisė deleguoti savo atstovus į parlamentą Vienoje. Nuo 1858-ųjų pradėta naudoti dujinį apšvietimą, o jau 1900 elektriniai šviestuvai. 1883 m. mieste pradėjo veikti telefoninė linija. 1893 metais mieste paleistas pirmasis elektrinis tramvajus.

1918 m. po pirmojo pasaulinio karo miestas tapo Vakarų Ukrainos liaudies respublikos (VULR) sostine. 1919 m. VULR susijungus su ULR trumpai tapo provinciniu miestu šalies vakaruose, tačiau jau tų pačių metų pabaigoje pralaimėjus karą su lenkais Galicija, Voluinė ir kitos Vakarų Ukrainos teritorijos atiteko Lenkijai. Lvive vis daugiau žmonių ėmė šnekėti lenkiškai. Tarpukario metais miestas buvo Lvovo vaivadijos centras.

Antrojo pasaulinio karo mūšiai daugiausiai vyko miesto pietinėje dalyje, todėl istoriniai paminklai ir pastatai nenukentėjo. 1944–1947 m. daugelis lenkų pasitraukė į Vakarų Lenkiją, daugiausia į Vroclavą. Lenkų kalba bei regioninė jos tarmė beveik nebenaudojama. Lvivas ypač išsiplėtė 5 ir 6 praėjusiojo amžiaus dešimtmečiuose.

Nuo 1991-ųjų nepriklausomos Ukrainos miestas, dažnai neoficialiai įvardijamas kaip Vakarų Ukrainos sostinė.

 Geografija 
Miestas išsidėstęs prie Poltvos upės.

 Klimatas 
Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis.

Vidutinė metų temperatūra 7,2 °C, per metus iškrenta apie 740 mm kritulių. Žiemos švelnios, vasaros šiltos.

 Gyventojai 
2007-aisis mieste gyveno 735 000 gyventojų; tai didžiausias miestas Vakarų Ukrainoje bei 7-tas pagal gyventojų skaičių Ukrainoje.

Pagal tautybę 2001-aisias metais gyventojai pasiskirstė:Visuotinio Ukrainos gyventojų surašymo 2001 duomenys  Ukrainiečiai – 81,1 %
 Rusai – 8,9 %
 Lenkai- 0,9 %
 kiti – 4,7 %

 Lietuviai 
Nuo 1340 m. iki 1349 m. Lvovą valdė Gedimino sūnus Liubartas. Ukrainai 1991 m. tapus nepriklausoma valstybe, Lvove įsteigtas lietuvių ir ukrainiečių labdaros fondas, vykdantis aktyvią lietuvišką kultūrinę ir švietimo veiklą. Nuo 2000 m. Lvove veikia Lietuvos garbės konsulatas. 2002 m. Lvovo mieste ir Lvovo srityje gyveno apie 400 lietuvių.

 Transportas 
Lvovas – stambus Ukrainos transporto mazgas. Miesto tranporto sistemą sudaro tarptautinis oro uostas, geležinkelis, automagistraliniai automobilų keliai, viešasis transportas (autobusai, troleibusai, tramvajai).

 Autobusai bei troleibusai 
Troleibusų tinklas Lvove įkurtas 1952-ųjų lapkričio 27-ąją. Nuolat plečiasi. Šiandien autobusai kursuoja 11 maršrutais. Daugiausia naudojamos transporto priemonės: LAZ, JUMZ, Škoda.

Tiek autobusų tiek troleibusų parkas (transporto priemonės) nuolat atnaujinamos.

 Tramvajus 
Miesto tramvajus atidarytas 1880-aisias. 2005-aisias tramvajų parką sudarė apie 220 vagonų, daugiausiai Čekoslovakijos gamybos. Bendras linijų ilgis viršijo 80 km.

 Metropolitenas 
Pagal miesto plėtros planą, lengvojo metropoliteno statyba numatyta 2020–2030-iesiems metams. Pasak Lvovo politikų metropolitenas išspręstų transporto spūsčių problemas.

 Automobiliai 
Miestą kertą tarptautiniai keliai , ,  (visi į Lenkiją; šiuo metu ruošiantis Euro 2012 rekonstruojami),  (Kijevas-Čopas toliau į Vengriją)'' sutampantis su tarptautiniu keliu  ir daugelis kitų.

 Turizmas 

Yra gotikinė Lotynų katedra (XIV-XV a.) su renesansinėmis kapelomis (XVII a.), baroko stiliaus bernardinų (XVII a.), jėzuitų (XVII a.), dominikonų (XVIII a.) bažnyčios, Šv. Juro katedra (XVIII a.).

 Švietimas ir kultūra 
Lvove veikia seniausias šalyje Nacionalinis Ivano Franko Universitetas, viena svarbiausių Lenkijos technikos mokyklų tarpukaryje Nacionalinis universitetas „Lvovo Politechnika“. Yra 4 teatrai (tarp jų – operos ir baleto), 12 muziejų (žymiausi – Ukrainos meno, architektūros ir buities, etnografijos ir dailės amatų, Dailės galerija).

 Ekonomika 
Išvystyta mašinų pramonė, gaminami autobusai „LAZ“, žemės ūkio mašinos, radiotechnika, staklės, metalų apdirbimas, lengvoji, poligrafijos, maisto, naftos, chemijos ir
vaistų pramonė. Ukrainos mokslų akademijos Vakarų filialas.
er

 Sportas 
Lvovą šalies futbolo čempionatuose atstovauja Lvovo „Karpatai“ ir Lvovo „FK Lʹvìv“. XX a. tarpukariu miesto klubai LKS Pogoń Lwów ir LKS Sparta Lwów žaidė Lenkijos pirmenybėse.

 Miestai partneriai 
Savivaldybė yra užmezgusi partnerystės ryšius su šiais miestais:
  Bania Luka, Bosnija ir Hercogovina
  Eskilstuna, Švedija
  Freiburgas, Vokietija
  Korningas, JAV  Krokuva, Lenkija
  Kutaisis, Gruzija
  Novi Sadas, Serbija
  Sankt Peterburgas, Rusija  Vinipegas, Kanada
  Vroclavas, Lenkija

 Galerija 

 Išnašos 

 Nuorodos 
 Lvovo istorija ir dabartis 
 Internetinė svetainė (ukr., rus., angl. ir lenk.)