Džou dinastija

Džou dinastija () – Kinijos dinastija, valdžiusi po Šangų ir prieš Činų dinastiją, maždaug nuo XI amžius pr. m. e. iki 221 m. pr. m. e.

Laikotarpis dalinamas į du periodus:
 Vakarų Džou (XI a. – VIII a. pr. m. e.)
 Rytų Džou (771 m. pr. m. e. – 221 m. pr. m. e.)

Rytų Džou savo ruožtu skirstomas į „Pavasarių ir rudenų“ (722 – 465 m. pr. m. e.) bei „Kariaujančių valstybių“ (465 – 221 m. pr. m. e.) laikotarpius.

 Bendri bruožai 

Džou dinastiją įkūrė Dzi šeima. Jos sostinė buvo Hao, netoli dabartinio Sianio. Džou daug ką perėmė iš Šangų (Inų) kultūros ir išplėtė ją nemažoje teritorijoje į šiaurę nuo Jangdzės upės. 722 m. pr. m. e. sostinė perkelta į Rytus, į Luojangą.

Džou dinastija valdė ilgiau nei bet kuri kita Kinijos istorijoje. Jos valdymo metu Kinijoje imama susiformuoja „Dangaus mandato“ idėja: valdovas („Dangaus sūnus“) valdo gavęs teisę iš Dangaus, tačiau Dangus gali atsiimti mandatą iš valdovo, kuris pasirodo esąs netinkamas. Šioje koncepcijoje Dangus (Tianas) jau yra aukščiau už Šangų dinastijos aukščiausiąjį protėvį Šangdi.

Vakaruose ne kartą mėginta Džou politinę sistemą pavadinti „feodaline“, tačiau ji išties buvo kitokia. Ko gero patogiausia jai vartoti kinišką terminą – fengdzianas (pinyin: fengjian). Politinė sistema nebuvo vienoda visu laikotarpiu.

Džou laikotarpiu imta gaminti iš geležies. Intensyviai plėtojama žemdirbystė.

 Vakarų Džou 


Tiksli Vakarų Džou () pradžios data nežinoma: siūlyti 1122, 1027, kiti metai pr. m. e. Tikriausiai XI a. pr. m. e. buvusi vasalinė Šangų gentis Džou užkariavo Šangų dinastiją. Nukariavimą pradėjo valdovas (), baigė valdovas (). Uvangas patikėjo nukariautų teritorijų administravimą nukirsdinto tirono sūnui, tačiau vėliau pastarojo sūnus sukilo, ir teritorijos buvo galutinai pajungtos Džou valdžiai. Uvango brolis, Džou kunigaikštis () susiejo Šangų aukščiausiąjį protėvį Šangdi su Džou aukščiausia šventybe – Dangumi. Tai – Dangaus mandato idėjos formavimosi pradžia. Ši idėja ilgai laikė valstybę vieningą, nes atskirų kunigaikštysčių valdovai pripažino sakralią Džou valdovo valdžią ir nedrįsdavo atsiskirti.

Vakarų Džou laikotarpiui būdinga ekspansija, ypač į Rytus. Nors tradicinėje istoriografijoje Džou vaizduojama kaip centralizuota valstybė, iš tiesų ji buvo ne tokia: žemės buvo padalintos į atskiras valdas, kurias valdė Džou valdovų giminaičiai. Valstybėje itin svarbi buvo šeimos kultų hierarchija, kurios viršuje buvo Džou protėvių garbinimas. Ši hierarchija padėjo išlikti ir politinei subordinacijos sistemai.

Atskirų valdų valdymo sistema atkartojo centrinės valdžios valdymo sistemą (analogiški valdininkai, jų pareigos).

Vakarų Džou susiformavo vėlesnės Kinijos valstybės pagrindai. Jau buvo bendra kalba ir bendri ritualai.

Šalia Vakarų Džou egzistavo ir kitų kultūrinių centrų, nors tradicinėje istoriografijoje jie ignoruojami. Tai daugiausia buvo šamanistinės kultūros. Ypač svarbi buvo Ču () valstybė, kurioje suklestėjo lako bei šilko gamyba. Ten vėliau atsiranda daoizmas.

Vakarų Džou valdovai:

 Asmeninis vardas1 Pomirtinis vardas² Valdymo metai³ Lietuviškai Ji Chang姬昌  Wen wang文王 ?-1043 m. pr. m. e. Dzi Čang; Venvangas Ji Fa姬發  Wu wang武王 1046–1043 m. pr. m. e.³ Dzi Fa; Uvangas Ji Song姬誦  Cheng wang成王 1042–1021 m. pr. m. e.³ Dzi Song; Čengvangas Ji Zhao姬釗  Kang wang康王 1020–996 m. pr. m. e.³
| Dzi Džao; Kangvangas
|----- align="center"
| Ji Xia姬瑕 || Zhao wang昭王
| 995–977 m. pr. m. e.³ Dzi Sia; Džaovangas Ji Man姬滿  Mu wang穆王 976–922 m. pr. m. e.³
| Dzi Man; Muvangas
|----- align="center"
| Ji Yihu姬繄扈 || Gong wang共王
| 922–900 m. pr. m. e.³ Dzi Ihu; Gongvangas Ji Jian姬囏  Yi wang懿王 899–892 m. pr. m. e.³ Dzi Dzian; Ivangas Ji Pifang姬辟方 Xiaowang孝王 891–886 m. pr. m. e.³ Dzi Pifang; Siaovangas Ji Xie姬燮  Yi wang夷王 885–878 m. pr. m. e.³ Dzi Sie; Ivangas Ji Hu姬胡  Li wang厲王 877–841 m. pr. m. e.³ Dzi Hu; Livangas 　 Gonghe (regentas)共和 841–828 m. pr. m. e. Gonghe Ji Jing姬靜  Xuan wang宣王 827-782 m. pr. m. e. Dzi Dzing; Siuanvangas Ji Gongsheng姬宮湦 You wang幽王 781–771 m. pr. m. e. Dzi Gongšeng; Jouvangas 1 Čia ir pomirtiniams vardams naudojama Pinyin transkripcija. 2 Neretai prieš pomirtinį vardą pridedamas dinastijos pavadinimas, pvz., Zhou Wen wang. Pažodžiui tai reiškia „Džou Venvangas“. 3 Kadangi pirmoji autentiška pripažįstama Kinijos istorijos data yra 841 m. pr. m. e., visos ankstesnės datos yra tik spėjimai.

 Rytų Džou 

Rytų Džou (tradiciniai rašmenys: 東周 supaprastinti rašmenys: ) taip vadinamas todėl, kad sostinė 722 m. pr. m. e. perkelta labiau į rytus, į dabartinį Luojangą. Jau nuo X a. pr. m. e. pastebimos vis didesnės valstybės decentralizavimo tendencijos. Pirmąja tikslia data Kinijos istorijoje yra laikomi 841 m. pr. m. e., kai atskirų valdų vadai kartu nuvertė visos Kinijos valdovą. Prasidėjo „bendro valdymo laikotarpis“ (šalį valdė kunigaikščiai regentai). Po jo atsiradusi praktiškai nauja valstybė buvo daug mažiau centralizuota nei Vakarų Džou. Džou valdovo valdžia tebuvo nominali. Valdančioji giminė turėjo pasikliauti stipresnėmis valstybėlėmis, kad galėtų apsiginti nuo puolimų iš išorės.

Šiuo laikotarpiu gyveno Konfucijus, Laodzi, Sundzi.

Rytų Džou valdovai:

 Asmeninis vardas1 Pomirtinis vardas² Valdymo metai Lietuviškai Ji Yijiu姬宜臼  Ping wang平王 770–720 m. pr. m. e. Dzi Idziu; Pingvangas Ji Lin姬林  Huan wang桓王 719-697 m. pr. m. e. Dzi Lin; Huanvangas Ji Tuo姬佗  Zhuang wang莊王 696–682 m. pr. m. e. Dzi Tuo; Džuangvangas Ji Huqi姬胡齊  Xi wang釐王 681–677 m. pr. m. e. Dzi Huči; Sivangas Ji Lang姬閬  Hui wang惠王 676–652 m. pr. m. e. Dzi Lang; Huivangas Ji Zheng姬鄭  Xiang wang襄王 651–619 m. pr. m. e. Dzi Dženg; Siangvangas Ji Renchen姬壬臣  Qing wang頃王 618–613 m. pr. m. e. Dzi Ženčen; Čingvangas Ji Ban姬班  Kuang wang匡王 612–607 m. pr. m. e. Dzi Ban; Kuangvangas Ji Yu姬瑜  Ding wang定王 606-586 m. pr. m. e. Dzi Ju; Dingvangas Ji Yi姬夷  Jian wang簡王 585–572 m. pr. m. e. Dzi I; Dzianvangas Ji Xiexin姬泄心  Ling wang靈王 571–545 m. pr. m. e. Dzi Siesin; Lingvangas Ji Gui姬貴  Jing wang景王 544–521 m. pr. m. e. Dzi Gui; Dzingvangas Ji Meng姬猛  Dao wang悼王 520 m. pr. m. e. Dzi Meng; Daovangas Ji Gai姬丐  Jing wang敬王 519-476 m. pr. m. e. Dzi Gai; Dzingvangas Ji Ren姬仁  Yuan wang元王 475–469 m. pr. m. e. Dzi Žen; Juanvangas Ji Jie姬介  Zhending wang貞定王 468–442 m. pr. m. e. Dzi Dzie; Džendingvangas Ji Quji姬去疾  Ai wang哀王 441 m. pr. m. e. Dzi Čiudzi; Aivangas Ji Shu姬叔  Si wang思王 441 m. pr. m. e. Dzi Šu; Sivangas Ji Wei姬嵬  Kao wang考王 440–426 m. pr. m. e. Dzi Vei; Kaovangas Ji Wu姬午  Weilie wang威烈王 425–402 m. pr. m. e. Dzi U; Veilievangas Ji Jiao姬驕  An wang安王 401-376 m. pr. m. e. Dzi Dziao; Anvangas Ji Xi姬喜  Lie wang烈王 375–369 m. pr. m. e. Dzi Si; Lievangas Ji Bian姬扁  Xian wang顯王 368–321 m. pr. m. e. Dzi Bian; Sianvangas Ji Ding姬定 Shenjing wang慎靚王 320–315 m. pr. m. e. Dzi Ding; Šendzingvangas Ji Yan姬延  Nan wang赧王 314-256 m. pr. m. e. Dzi Jan; Nanvangas 　  Hui wang惠王 255–249 m. pr. m. e. Huivangas 1 Čia ir pomirtiniams vardams naudojama Pinyin transkripcija. 2 Neretai prieš pomirtinį vardą pridedamas dinastijos pavadinimas, pvz., Zhou Pingwang. Pažodžiui tai reiškia „Džou Pingvangas“.

 Pavasarių ir rudenų laikotarpis 


„Pavasarių ir rudenų laikotarpis“ () pavadinimą gavo nuo kronikų, tradiciškai priskiriamų Konfucijui. Šiuo periodu decentralizuotoje Džou valstybėje tarpusavyje varžėsi bei kovojo apie 170 mažų valstybėlių. Centrinė Džou valdovo valdžia buvo nominali, ją labiausiai palaikė Dangaus mandato koncepcija. Kai kurios valstybėlės ilgainiui virto gan stipriais politiniais vienetais. Pačios stipriausios buvo Či (), Dzin (), Ču (), vėliau – Čin (), U (), Jue (), Lu ().

Laikotarpiui būdingi nuolatiniai karai. Jie kildavo tiek tarp atskirų valstybių, tiek jų viduje. Tarpusavyje kovodavo įvairūs klanai, šeimos. Neretai karais būdavo siekiama nubausti kitą valstybę už įžeidimą ar išdavystę, padėti grįžti į sostą teisingam paveldėtojui ir pan. Karas buvo sakralinis įvykis – jo paskirtis buvo atstatyti teisingumą. Su priešu kariaujama tuomet, kai jis tampa nebe dorybingas. Taigi karais šiame laikotarpyje siekiama įgyti moralinį ir politinį, bet ne teritorinį pranašumą. Dėl nuolatinių karų VI-IV a. pr. m. e. suklesti karo strategija.

Pavasarių ir rudenų laikotarpiu Kinijoje keičiasi aristokratų klasė. Aristokratiškumą ima lemti ne turtas, o kultūra, ritualų išmanymas. Ryškėja nauja intelektualų ši () klasė.

VIII amžiuje pr. m. e. taip pat atsiranda hegemonai (). Tai buvo stipresniųjų valstybių valdovai, kurie, pasinaudodami tuo, jog jų apsauga buvo labai reikalinga mažesnėms valstybėms, turėjo faktiškai visišką valdžią savose teritorijose, beveik nekreipdami dėmesio į Džou valdovus. Pavasarių ir rudenų laikotarpiu būta penkių tokių hegemonų.

 Kariaujančių valstybių laikotarpis 


Nesiliaujant karams, ilgainiui iškilo septynios stipriausios valstybės: Hanas (), Vei (), Džao () (pastarosios trys susidarė iš suskilusios ankstesnės Dzinas () valstybės), Janas (), Či (), Ču () ir Čin (). Karų pobūdis pasikeitė – dabar jau buvo kariaujama siekiant užgrobti kitą valstybę. Šis periodas vadinamas Kariaujančių valstybių laikotarpiu (tradiciniai rašmenys: 戰國時代; supaprastinti rašmenys: ). Nors šių valstybių valdovai vis dar laikė save Džou dinastijos valdovui pavaldžiais kunigaikščiais (), vienas po kito jie ėmė save vadinti tuo pačiu titulu kaip ir Džou valdovas – vangas ().

Kariaujančių valstybių periodu paplinta geležiniai ginklai. Apsisaugoti nuo klajoklių iš šiaurės puolimų imamos statyti sienos – būsimosios Didžiosios sienos pirmtakės. Šiam laikotarpiui taip pat būdingas intelektualinio gyvenimo suklestėjimas, kuriasi filosofinės mokyklos. Svarbiausios iš jų: konfucianizmas, daoizmas, legizmas, moizmas.

Galiausiai sustiprėjusi Čin valstybė užkariavo kitas ir prasidėjo imperinis Kinijos istorijos laikotarpis.

Apie Kariaujančių valstybių periodą pasakoja filmai „Imperatorius ir žudikas“, „Bevardis“.

 Nuorodos 
 Chinese Text Project, Rulers of the Zhou period;
 Xi Zhou Dynasty (1134–256 B.C.);
 Dong Zhou Dynasty 东周 (東周 770–221 B.C.).

Kategorija:Kinijos dinastijos