Lėvuo

Lėvuõ – upė šiaurės Lietuvoje, 140 km ilgio (12-oji pagal ilgį Lietuvos upė), Mūšos dešinysis intakas. 

Prasideda Kupiškio rajone – išteka iš Lėvenaičio ežero, 8 km į šiaurės rytus nuo Skapiškio. Teka vakarų kryptimi pro Palėvenėlę, Kupiškį (užtvenkta upė sudaro Kupiškio marias), Subačių. Tekėdamas į šiaurę nuo Panevėžio, Lėvuo pasuka vagą šiaurėn, prateka tarp Pumpėnų ir Pušaloto, o už Pasvalio įteka į Mūšą 50 km nuo jos susiliejimo su Nemunėliu.
miniatiūra|right|250px|Santaka su Svalia (priekyje) Pasvalyje

Lėvens kraštovaizdžio draustinyje, tarp Kupiškio ir Kunčių, yra raiškus fliuvioglacialinis (susijęs su tirpstančio ledyno tekančių vandenų veikla) slėnis, jame yra gamtos paminklas – Stirniškių dolomito atodanga.

Žymesni tiltai (pasroviui): Karsakiškio tiltas, Paliūniškio tiltas, Piniavos tiltas, Pasvalio geležinkelio tiltas, Pasvalio tiltas, Toliūnų kabamasis tiltas.

 Savybės 

Vaga nuo ištakos iki Naniškių reguliuota ir tiesi, apie 5–6 m pločio, o nuo Naniškių iki Kupiškio tvenkta ir sudaro minėtas Kupiškio marias – ketvirtą pagal dydį dirbtinį vandens telkinį Lietuvoje. Nereguliuota upės vaga vingiuota, plotis kinta nuo 16 iki 35 m, gylis – nuo 0,7 iki 3,1 m. Vidutinis nuolydis – 0,52 m/km, o srovės greitis – 0,2–0,3 m/s. Vidutinis vandens debitas ties Kupiškiu – 1,79 m³/s, didžiausias – 92 m³/s; ties Pasvaliu vidutinis – 6,5 m³/s, o didžiausias – 274 m³/s. Vandens debitas žemiau Bernatonių sumažėja perpus, nes ties Sanžilės kanalu iš Lėvens į Nevėžį vidutiniškai nuteka vidutiniškai 3,29 m³/s. Vidutinis debitas žiotyse – apie 7 m³/s. Upės vandens lygis per metus svyruoja nuo 1,6 iki 3,7 m.

+Debitas (m³/s) ties Kupiškiu ties Pasvaliu Didžiausias    92  274 Vidutinis   1,79  6,5
Lėvens baseino fiziniai-geografiniai duomenys (procentais)Gailiušis, B., Jablonskis, J., Kovalenkovienė, M. (2001). Lietuvos upės: hidrografija ir nuotėkis. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, (p.136)
+Lėvuo EžeringumasPelkėtumasMiškingumasSmėlingumasties Kupiškiu0,351220ties Bernatoniais0,591512ties Pasvaliu0,481512

 Salingumas 

Upėje yra 29 salos (neįskaitant tvenkinių), jų dažnumas – 0,19 vnt./km, daugiausiai sutinkamos vidurupyje, vagos viduryjeAldona Baubinienė, „Lietuvos didžiųjų upių salų kartometrinė analizė“, Geografijos metraštis 31 t., 236-244 (1998).. Iš viso salos užima 7,8 ha plotą (vid. plotas – 0,27 ha, didž. iki 2 ha), todėl, lyginant su bendru Lėvens upės plotu, salingumas – 3,4 %. 37,9 % salų sudaro atskeltinės senvaginės, likusią dalį – vaginės.

 Intakai 

Dešinieji:
Šiekštė
Dumblė
Nadžiupis
Aukštuoliupis
Marnaka
Marnakėlė
Rūdupys
Sausinė
Žambas
Kanavas
Kodžiupis
Pišia
Svirnupis
Robata
Dusa
Įstras
Svalia

Kairieji:
Dauliupys
Narštupys
Mituva
Bočiupis
Juodupė
Kupa
Naktakė
Krioklys
Suosa
Gorpys
Pilpis
Gastamas
Viešinta
Šonas
Pietupis
Gieglaitis
Geležė
Ramunis
Liekupis
Vėbrupė
Amata
Žąsa

 Etimologija 

Žodis „lėvuo“ taip pat reiškia šlapią, pelkėtą, klampią vietą, tikrinis vardas giminingas latvių kalbos bendriniam žodžiui lēvenis 'liūnas, klampynė'.

Šaltiniai

 Nuorodos