Levas Trockis

Levas Davidovičius Trockis (taip pat Leo Trockis; ; tikrasis vardas Leiba Bronšteinas; Государственная власть СССР. Высшие органы власти и управления и их руководители. 1923–1991 гг./ Сост. В. И. Ивкин. – М.: «Российская политическая энциклопедия» , 1999 г., 1879 m. spalio 26 d. arba lapkričio 7 d. Janovkoje, Rusijos imperija – 1940 m. rugpjūčio 21 d. Meksikas) – tarptautinio darbininkų ir komunistinio judėjimo veikėjas, marksizmo teoretikas, sovietinis politikas.

 Biografija 
Levas Bronšteinas buvo penktas vaikas Davido Leontjevičiaus Bronšteino (1843–1922) ir Anos (Anetos) Lvovnos Bronštein šeimoje. Vaikystėje kalbėjo rusiškai ir ukrainietiškai, o ne jidiš.

Studijavo Odesos universitete. 1898 m. buvo pašalintas iš universiteto. 1898–1902 m. sėdėjo kalėjimuose ir buvo tremtyje. 1902 m. iš Sibiro pabėgo į Angliją, ten bendradarbiavo su rusų revoliucionieriais. Už dalyvavimą 1905 m. Rusijos revoliucijoje suimtas ir ištremtas į Sibirą, iš kur 1907 m. pabėgo į Austriją. Vėliau gyveno įvairiuose Europos ir Amerikos miestuose. 

1917 m. grįžo į Rusiją ir liepos mėnesį įstojo į bolševikų partiją. Po Spalio perversmo tapo Sovietų Rusijos užsienio reikalų liaudies komisaru, publikavo caro vyriausybės ir Laikinosios vyriausybės slaptas sutartis su Antantės šalimis, vedė derybas su vokiečiais dėl taikos pasirašymo. 1918 m. kovo 14 d. buvo paskirtas karinių reikalų liaudies komisaru, suorganizavo Raudonąją armiją. 1918–1925 m. Sovietų Rusijos karo tarybos pirmininkas.

Už tai, kad 1926 m. sudarė opozicinį bloką prieš J. Staliną ir jo politiką, 1927 m. buvo pašalintas iš partijos ir ištremtas į Kazachstaną, o 1929 m. – iš SSRS. 1932 m. jam ir jo šeimos nariams buvo atimta SSRS pilietybė. Likusį gyvenimą praleido Turkijoje, Prancūzijoje, Norvegijoje, o nuo 1937 m. persikėlė į Meksiką. 1938 m. Paryžiuje įkūrė IV Internacionalą.   

Parašė daug veikalų rusų, vokiečių, prancūzų ir anglų kalbomis.

 Nužudymas 
Po nepavykusio pasikėsinimo 1939 m. kovo mėnesį, Stalinas pavedė NKVD karininkui Pavelui Sudoplatovui organizuoti Trockio nužudymą. Remiantis Sudoplatovo 1994 m. išleista autobiografija, NKVD šiai užduočiai atlikti suformavo tris autonominius agentų tinklus, atskirtus nuo esamų JAV ir Meksikos šnipų tinklų.

1940 m. gegužės 24 d. Trockis išgyveno ginkluotų žudikų reidą į jo vilą. Smogikai buvo vadovaujami NKVD agento Josifo Grigulevičiaus ir meksikiečių dailininko bei komunisto David Alfaro Siqueiros. Po šio įvykio Trockis parašė straipsnį „Stalinas siekia mano mirties“ (1940 m. birželio 8 d.), teigdamas, kad neabejotinai bus dar vienas pasikėsinimas.Christopher Weaver, "The Assassination of Trotsky" History Today (Oct 1971), pp. 697–707 online.

1940 m. rugpjūčio 20 d. Trockį jo kabinete užpuolė Ispanijoje gimęs NKVD agentas Ramón Mercader. NKVD viduje ši operacija buvo pavadinta „Utka“ (Antis). Mercader smogė Trockiui į kaukolę ledo kirtikliu, tačiau smūgis buvo ne itin pavykęs ir Trockio iš karto nenužudė. Liudininkų teigimu, Trockis įnirtingai susigrūmė su Mercader. Išgirdę triukšmą, asmens sargybiniai įsiveržė vidun ir pradėjo talžyti Mercader, bet Trockis juos sustabdė, kad smogikas galėtų atsakyti į klausimus. Trockis buvo nuvežtas į ligoninę ir operuotas, bet kitą dieną, būdamas 60 metų, mirė nuo kraujo netekimo.

 Šaltiniai 

Kategorija:Rusijos politikai
Kategorija:TSRS politikai