Marakaibo ežeras

Marakaibo ežeras () – didelis vandens telkinys Venesueloje, Pietų Amerikoje. Ilgis 160 km, plotis iki 120 km, plotas 13010 km². Nors pagal apibrėžimą tai jūros įlanka, tradiciškai Marakaibas laikomas vidaus vandens telkiniu, ir kaip toks yra didžiausias Pietų Amerikoje.

Ežero baseino plotas 89 756 km² (iš jų 76 650 km² Venesueloje). Druskingumas nedidelis. Vidutinė vandens temperatūra 29–31 °C.R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome. Ežeras užima dalį tarpukalnių įdubos, susidariusios tarp Siera de Perichos ir Meridos Kordiljeros kalnagūbrių.


55 km ilgio Marakaibo (Tablaso) sąsiauriu jungiasi su Venesuelos įlanka (Karibų jūra). Sąsiaurio krantus jungia 8678 m ilgio tiltas, pavadintas generolo Rafaelio Urdanetos vardu (baigtas 1962 m.). Didžiausias Marakaibo intakas – Katatumbo () upė. Dėl gausių upių atplukdomų sąnašų ežeras seklėja.

Ežero baseine plyti dideli naftos telkiniai, jo apylinkėse auginamos cukrašvendrės ir kakava, ežere gaudomos žuvys (~112 rūšių), taip pat gaudomos baltosios krevetės. Pagrindiniai miestai prie ežero – Marakaibas, Kabimasas.

Pirmasis europietis, atradęs Marakaibo ežerą 1499 m. rugpjūčio 24 d. – ispanas Alonsas de Ocheda (Alonso de Ojeda) sykiu su Amerigu Vespučiu.

 Šaltiniai 

Kategorija:Pietų Amerikos ežerai
Kategorija:Venesuelos geografija