Inertinės dujos

Inertinės dujos (tauriosios dujos, retosios dujos) – periodinės elementų sistemos VIII grupės pagrindinio pogrupio cheminiai elementai – helis (He), neonas (Ne), argonas (Ar), kriptonas (Kr), ksenonas (Xe), radonas (Rn). Inertinės dujos yra randamos ore, vandenyje, kai kuriuose mineraluose, helis – požeminėse dujose. Susidaro per įvairius branduolinius procesus.

 Savybės 
Bespalvės, bekvapės ir beskonės vienatomės dujos. Helis – vienintelė medžiaga nesustingstanti absoliutaus nulio temperatūroje. Visi elementai yra chemiškai pasyvus, nes jų atomų išoriniai sluoksniai yra užpildyti elektronų.

    Helis  Neonas  Argonas  Kriptonas  Ksenonas  Radonas Atominis skaičius 2  10  18  36  54  86 Atomo masė 4,0026  20,183  39,948  83,80  131,30  222 Išorinų elektronų konfigūracija 1s²  2s²2p6  3s²3p6  4s²4p6  5s²5p6  6s²6p6 Kiekis ore (%) 4,6×10-4  1,61×10-3  0,9325  1,08×10-4  8×10-6  6×10-18 Lydymosi temperatūra (°C) -272 (2,5 MPa slėgyje)  -248,6  -189,3  -157,1  -111,8  -71 Virimo temperatūra (°C) -268,9  -245,9  -185,9  -153,2  -108,1  -63 Tankis (kg/m³) 0,179  0,900  1,784  3,745  5,851  9,960

 Panaudojimas 
Inertinėmis dujomis prileidžiamos kaitinimo, dujošvytės, signalinės lempos. Naudojamos elektroninėje, vakuuminėje ir branduolinėje technikoje. Atmosferoje suvirinami metalai. Skystas helis naudojamas kaip šaldymo agentas.

 Istorija 
Dėl inertiškumo ilgą laiką nepavyko aptikti. Pirmąjį iš inertinių dujų – helį – 1868 m. aptiko Ž. Žansenas (Prancūzija), Dž. Lokjeris ir E. Franklendas (Jungtinė Karalystė) saulės protuberantų spektre. Kitos inertinės dujos buvo atrastos 1894–1904 m.

Kategorija:Cheminiai elementai