Ūla

Ūla () – upė, tekanti per rytinį Dzūkijos nacionalinio parko (DNP) pakraštį, Merkio intakas. Ilgis 84 km (nac. parku teka 25 km). Upė teka šiaurės vakarų kryptimi.

Ištakos yra Pelesos apylinkėse. Aukštupyje teka pro Dainavos girioje esančius kaimus – Dubičius, Rudnią, Zervynas, Žiūrus, o už jų įteka į Merkį. Gausu skardžių, kilpų, atodangų. Upėn suvirsta nemažai medžių. Netoli Rudnios prateka Ūlos ežerą (hidrologai nesutaria, prateka upė pro ežerą ar aplenkia jį). Už Zervynų upė veržiasi per supustytą kopų ruožą. Plaukiant link Žiūrų, kairiajame krante atsiveria Ūlos akis. Kiek žemiau Paūlių kaimo Ūla įteka į Merkį.

 Istorija 

XIX a. viduryje Ūla, pragraužusi eroduojančią vandenskyrą, prisijungė Katros intaką Dubę, vėliau ir Pelesą, ir Katros aukštupį.

 Hidrologija 

Upės debitas ties Zervynomis yra vidutiniškai 5,58 m³/s, didžiausias – 106 m³/s, minimalus – 0,13 m³/s. Kadangi upę gausiai maitina požeminiai vandenys, jos vandeningumas metų bėgyje kinta nedaug – pavasarį nuteka 39 % metinio nuotėkio, vasarą ir rudenį po 20 %, žiemą 21 %.

 Slėnis 

Žemiau Pauosupės beveik visą Ūlos slėnio plotą užima durpėta salpa, su slėnio pakraščiuose trykštančiais šaltiniais. Nuo Zervynų Ūla kerta kopų ruožą ir iki Mančiagirės teka siauru slėniu su aukštais, nuolat yrančiais skardžiais. Vaizdingos atodangos atsidengia ir toliau: ties Žiūrais, Trakiškiais. Čia kunkuliuoja ir unikalus „Ūlos akies“ šaltinio ežerėlis. Nors slėnis toliau, kiek praplatėja, vis dar išlieka aiškios terasos ir salpa. Žemupyje upė pasiekia moreninį pagrindą ir čia Ūlos dugne gausu akmenų. Į Merkį įteka prie Mardasavo.

Ūla teka pro Dainavos girioje esančius etnografinius dzūkų kaimus: Zervynas, Mančiagirę, Žiūrus, Trakiškius ir Paūlius. Ūlos slėnyje nemažai ir akmens amžiaus stovyklaviečių.

Žymesni tiltai: Zervynų tiltas, Zervynų geležinkelio tiltas.

 Saugomi objektai ir gamta 

Ūlos draustinis apima visą DNP teritorijoje esantį Ūlos upės slėnį. Ūlos pakrantes pamėgo spalvingasis tulžys, gyvena žalvarnis, lėlys, ligutė, tetervinas. Pavasarį šilai pasipuošia mėlynomis vėjalandės šilagėlės taurėmis, vėliau žydi smiltyninis laibenis, Gorskio pūtelis, geltonus graižus kelia kalninė arnika, žydi penkialapis dobilas, raudonuoja tamsialapis skiautalūpis. Kiti saugomi augalai: žvilgančioji riestūnė, plačialapė klumpaitė, pelkinė uolaskėlė, žvilgančioji riestūnė, plikažiedis linlapis. Ūlos upėje gyvena saugotinos upinės nėgės.

Gamtos paminklais paskelbti Trakiškių kalvagūbris dešiniajame Ūlos krante ir „Ūlos akies“ versmė. Saugomi ir Ūlos skardžiai tarp Zervynų ir Mančiagirės. Be to, saugomi 25 medžiai: Zervynų ąžuolas ir 24 drevėtos pušys arba drevės – senosios bitininkystės reliktai.

Ūlos kairiojo intako Povilnio upelio aukštupyje yra Povilnio rezervatas (į pietryčius nuo Zervynų). Jame saugoma Povilnio upelio ištakos ir kanjoninio tipo slėnis, sufoziniai cirkai. Jame puikios gyvenimo sąlygos vandens ir miško paukščiams, savitos šaltinių sandaros su įvairiapuse samanų flora, eglynuose auga svogūninė dantažolė, virgininis varpenis, širdinė dviguonė ir kiti saugomi augalai.

 Legendos 

Pasakojama, kad Ūlos sužadėtinis buvęs pats iškiliausias Dzūkijos gražuolis Merkys.

Apie „Ūlos akį“ Juzė Pigagienė (g. 1912 m.) iš Žiūrų pasakojo taip: „Būgtai akis buvo dzidelė, kap ažarukas ir ty inpuolė jaucis. O išplaukė tas jaucis nat Daugų ažaran. Nuog to ir traukės, traukės, kol liko cik tokia akelė…“

 Turizmas 

Ūla tinka vandens turizmui. Jos vanduo nuo gausių šaltinių šaltokas, būdinga stipri srovė, kilpų ir vingių gausumas, pilna posūkių, daugybė išvirtusių medžių.

|thumb|240px|right||Ūloje gausu kliūčių

 Pavadinimas 

Upėvardis Ūla kildinamas iš šaknies *aul-, kuri vedama iš  „pailga įduba, vamzdis“ (plg.  „klonis, slėnis, dauba“). Taip pat įmanomas tolesnis ryšys su  „šaltinis, srovė“.

Pagal upę sukurtas moteriškas vardas Ūla.

Upės pavadinimą panaudojo folkloro, dainų ir šokių kolektyvai, rankinio komanda, spaudos leidiniai, komercinės ir visuomeninės įmonės bei organizacijos.

 Intakai 
 Dešinieji – Nočia, Kaniavėlė, Mazupis, Uosupis, Sienyčia, Išrūginis;
 Kairieji – Katra, Lynupis, Povilnis.

 Nuorodos 
 Uła Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom XII, psl. 788 (lenk.)
 Ūlos upės slėnio nuosėdinės dangos (Litosfera) 
 Vandens turizmo Ūlos upe tvarka 
 Ūlos kraštas senovėje 

 Išnašos 

Kategorija:Varėnos rajono upės
Kategorija:Baltarusijos upės
Kategorija:Dzūkijos nacionalinis parkas