Tiuringija

Tiuringija (), oficialiai Laisvoji Tiuringijos valstybė () – žemė vidurio Vokietijoje, buvusioje VDR. 16,2 tūkst. km²; 2,39 mln. gyventojų (2003). Sostinė – Erfurtas.

Vartburgo pilis, Klasikinis Veimaras ir Bauhauso objektai Veimare yra įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

 Istorija 

Tiuringiją apgyvendino tiuringai apie 300 m., frankai užėmė šias sritis VI a.

Tiuringija tapo landgrafyste 1130 m. Išmirus Liudovingams 1247 m. įvyko Tiuringijos įpėdinystės karas (1247–1264 m.). Vakarinė Tiuringijos dalis tapo nepriklausoma kaip Hesenas ir niekada negrįžo Tiuringijai. Likusi šalies dalis atiteko Vetinų dinastijai, kuri valdė gretimą Meiseno margafystę, kuri vėliau tapo Saksonijos karalystės branduoliu. 1485 m. skilus Vetinams Tiuringija atiteko vyresniajai Ernestinų atšakai ir buvo padalinta į smulkesnes valstybes, nes Saksonijoje buvo paprotys palikimą padalinti visiems sūnums. Tarp tų saksoniškų grafysčių buvo Sakse-Veimaras, Sakse-Eisenachas, Sakse-Jena, Sakse-Meiningenas, Sakse-Altenburgas, Sakse-Koburgas ir Sakse-Gota. Tiuringija tapo geografine sąvoka.
Tiuringija priėmė Reformaciją. Katalikybė panaikinta 1520 m., katalikų bažnyčios ir vienuolynai sugriauti, kunigai išvyti, ypač per Vokietijos valstiečių karą 1525 m. Miūlhauzene ir kitur daug pasekėjų surado anabaptistai. Miulhauzene veikė anabaptistų nepacifistinės atšakos atstovas Tomas Miunceris. Tiuringijoje katalikybė išliko tik Eichsfelde, kurį valdė Mainco arkivyskupas, ir Erfurte.

Tiuringija nuo 1806 m. priklausė Napoleono Reino konfederacijai. Vienos kongresas 1814 m. patvirtino Napoleono laikų permainas Tiuringijoje ir jos valstybės buvo įtrauktos į Vokiečių konfederaciją. Dalis Tiuringijos teritorijos atiteko Prūsijai, kuri jas valdė Saksonijos provincijos sudėtyje. 1871 m. suvienijus Vokietiją, Tiuringija tapo Vokietijos imperijos dalimi. 1920 m. mažos Tiuringijos kunigaikštystės buvo sujungtos į vieną Tiuringiją. Tik Sakse-Koburgas balsavo už prisijungimą prie Bavarijos. Veimaras tapo nauja Tiuringijos sostine.

1945 m. Tiuringiją trumpai valdė amerikiečiai, po to ji atiteko sovietams, kurie ją sujungė su Prūsijos Saksonija. Erfurtas tapo Tiuringijos sostine.

1952 m. Vokietijos Demokratinė Respublika panaikino žemes ir sukūrė rajonus. Tiuringija buvo padalinta į 3 rajonus (Erfurtas, Gera ir Suhlas).

Tiuringijos žemė buvo atkurta po Vokietijos suvienijimo 1990 m.

 Didžiausi miestai 
 Nr. Miestas Gyventojų skaičius  1970 m. gruodžio 31 d. Gyventojų skaičius  2000 m. gruodžio 31 d. Gyventojų skaičius  2005 m. gruodžio 31 d. 1.  Erfurtas  192 679  200 564  202 590 2.  Gera  106 841  112 835  104 737 3.  Jėna  85 169  99 893  102 201 4.  Veimaras  63 985  62 425  64 361 5.  Gota  57 256  48 376  47 045 6.  Eizenachas  50 059  44 442  37 858 7.  Nordhauzenas  42 018  45 633  43 781 8.  Meiningenas  68 177  48 025  42 202 9.  Altenburgas  47 497  41 290  38 203 10.  Zūlis  34 876  32 240  37 642 11.  Miūlhauzenas  46 135  38 695  37 480 12.  Zalfeldas  31 048  29 511  28 148 13.  Ilmenau  19 634  27 176  26 713 14.  Arnstadtas  27 368  27 220  25 828 15.  Rudolstadtas  30 087  27 528  25 584 16.  Apolda  29 754  25 899  24 684 17.  Greicas  39 424  26 177  24 007 18.  Zonebergas  29 811  24 837  23 928 19.  Zondershausenas  22 195  23 088  21 718 20.  Zemerda  15 959  21 977  20 885 21.  Leinefelde-Vorbis (suformuota 2004 m. kovo 16 d.)  4.315 (LF) 3.401 (WO)  15 056 (LF) 5 497 (WO)  20 816 22.  Bad Langensalza  16 813  19 917  18 760 23.  Šmalkaldenas  14 527  18 551  17 893 24.  Zeulenroda-Triebes (suformuota 2006 m. kovo 1 d.)  13.549 (ZR) 4.790 (TR)   14 600 (ZR) 4 230 (TR)   17 702 25.  Heilbad Heiligenstadtas  12 464  17 291  17 175 26.  Bad Salzungenas  11 466  17 086  16 551 27.  Piosneckas  19 547  14 341  13 592 28.  Šmiolnas  13 968  13 193  12 693 29.  Zela-Mehlis (suformuota 1919 m. balandžio 1 d.)  17 136  13 036  12 355 30.  Hildburghausenas  10 652  12 466  12 351 31.  Eisenbergas  13 859  11 764  11 489 32.  Valtershausenas  14 219  11 725  11 307

 Galerija 

 Nuorodos 

 Oficialus žemės puslapis