Kazlų Rūda

Kazlų Rūda – miestas pietvakarių Lietuvoje, Marijampolės apskrityje, 27 km į šiaurę nuo Marijampolės. Kazlų Rūdos savivaldybės ir seniūnijos centras, 4 seniūnaitijos. Stovi medinė Kazlų Rūdos Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia (pastatyta 1925 m.), stogastulpis Kazlų giminės garbei (autorius Vytautas Aputis), paminklas tremtiniams. Yra paštas (LT-69083), miško muziejus (1983 m. rugsėjo 16 d. jį Kazlų Rūdos mokomoji miškų urėdija, nuo 2004 m. čia veikia urėdijos informacijos centras), miesto parkas (pradėtas kurti tarpukariu iš jauno pušynėlio ir turėjęs Nepriklausomybės parko vardą), tautodailės skulptūrų ansamblis. Yra Kazlų Rūdos miškų urėdija ir Kazlų Rūdos girininkija.Kazlų Rūdos girininkija (Valstybinių miškų urėdija, VĮ Kazlų Rūdos regioninis padalinys). Geltoni.lt (tikrinta 2022-04-10).

 Etimologija 

Manoma, kad vietovardžiui pradžią davė XVIII a. iš Mozūrijos miško atsikėlęs verslininkas bajoras Kazla (ar Kazlas, Kozlovskis; apsigyveno 2 šeimos, 5 ar 6 ar 7 broliai), kurio vardu ir buvo pavadinta išaugusi gyvenvietė. Su juo atvyko 12 baudžiauninkų šeimų palyda. Šitaip Užnemunės giriose prie Jūrės upelio išaugusi gyvenvietė buvo pavadinta bajoro vardu. Pavardė ir dabar pasitaiko Sūduvoje. Taigi, Kazlų Rūda yra asmenvardinis vietovardis.

1737 m. minima Kazlo degutinė. Toje vietovėje gyvenusių Kazlų (nuo  – „ožys“) šeimoje buvo 6 ar 5 broliai – visi geri kalviai. Jiems pradėjus lydyti vietos rūdą, atsirado Kazlų Rūdos kaimas, kadangi gyventojai tas Kazlų geležies dirbtuvėles vadino rudniomis.

Dėl komponento Rūda nėra visiškai aišku. Žinoma, kad jis susijęs su rūdos gavimo ir apdorojimo vietomis, kurios vadinamos rūda, rudnia. Nors tai ir panašūs žodžiai, tačiau anksčiau jie turėjo gana skirtingą reikšmę: rudnia – „balų rūdos apdorojimo vieta“ (baltarusių ir lenkų kilmės), o rūda – „žaliava, iš kurios gaminama geležis, balų rūda“ (lietuviškos kilmės). Tikėtina, kad kuriantis Kazlų šeimoms čia būta pelkių rūdos, kurios gavyba ir vertėsi Kazlai. Atvykę į gyvenvietę Kazlai ėmėsi balų rūdos verslo. Gyvenvietė imta vadinti Kazlo rūda. Kai numirė Kazlas, įmonę ėmė valdyti Kazlienė, o gyvenvietę pavadino Kazlienės rūda. Kai ji numirė, gyvenvietė pavadinta Kazlų Rūda. XIX a. nutiesus geležinkelį, atokiau nuo senosios gyvenvietės įsikūrė stotis ir naujoji gyvenvietė, kuri pavadinta Kazlų Rūda (Kozlova Ruda).

 Geografija 

Miestą iš rytų į vakarus kerta geležinkelis, padalindamas miestą į dvi, beveik lygias, dalis. Virš geležinkelio, 2006 m. atidarytas moderniausias Lietuvoje santvarinis pėsčiųjų ir dviračių eismui skirtas viadukas. 2011 m. suremontuota Kazlų Rūdos geležinkelio stotis. Šiaurinėje miesto dalyje yra daugelis administracinių pastatų, ligoninė; pietinėje yra Miško muziejus, Kazlų Rūdos parkas. Miestą beveik iš visų pusių supa Kazlų Rūdos miškai, į pietryčius nuo miesto įkurtas valstybinis Kazlų Rūdos kraštovaizdžio draustinis. Valstybės saugomas 9 ha Kazlų Rūdos parkas. Apie 5 km į šiaurės rytus nuo miesto yra Kazlų Rūdos aerodromas, šalia jo – karinis Kazlų Rūdos poligonas.

 Istorija 

Pilviškių inventoriuje 1737 m. minima Kazlos deguto varykla (2 šeimos). Kazlų Rūda rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1744 m. Pilviškių parapijos sąrašuose, kai čia pradėta lydyti rūda, XIX a. viduryje išlydydavo apie 10 t geležies.

1861 m. per 2 km nuo Kazlų Rūdos kaimo, prie Lentvario–Virbalio geležinkelio pastatyta geležinkelio stotis, prie kurios ėmė kurtis miestelis. Per 1863 m. sukilimą 1863 m. vasario 2 d. ties Kazlų Rūda, prie Čystos Būdos įvyko vienos didžiausių kautynių. Draudžiamąją lietuvišką spaudą apylinkėse platino M. Brundza, J. Žilinskas. XIX a. pabaigoje Kazlų Rūda – kaimas Marijampolės apskrities Antanavo valsčiuje, priklausęs Višakio Rūdos parapijai.

1911 m. geležinkelio tarnautojų vaikams atidaryta pradinė rusiška mokykla. 1914 m. veikė milo vėlykla, paštas, vyko turgus. 1915 m. vokiečiai miestelyje įkūrė karo belaisvių stovyklą, medienai vežti nutiesė siaurąjį geležinkelį į Pavilkijį. 1922–1926 m. miestelis išsiplėtė nutiesus geležinkelį į Šeštokus, veikė elektrinė, 3 lentpjūvės, 2 malūnai. 1923 m. atidaryta lietuvių pradinė mokykla. 1927 m. įsteigta vasarvietė. 1931 m. Kazlų Rūda tapo valsčiaus centru. Per 1941 m. Birželio sukilimą veikė 64 partizanų būrys. 1944 m. vasarą miškuose susikūrė vienas pirmųjų Suvalkijos partizanų būrių. Nuo 1945 m. vasaros apylinkėse veikė Tauro apygardos Stirnos (Žalgirio) rinktinės partizanai, miškuose įkurtas apygardos štabas. 1950 m. pabaigoje Kazlų Rūdos apylinkėse, MGB duomenimis, dar veikė 6 partizanų grupės. 1983–1987 m. buvo rengiama LKBK medžiaga.

Miesto teises gyvenvietė gavo 1950 m., įsteigtas visuomeninis muziejus. 1996 m. patvirtintas Kazlų Rūdos herbas. Nuo 1997 m. leistas laikraštis „Kazlų Rūdos kronika“.

|}

 Ekonomika 

Kazlų Rūdoje išplėtotas pirminis medienos apdorojimas („Juodeliai“, „Kirvilė“, „Jūrės medis“), medienos drožlių plokščių (,,IKEA Industry Lietuva"), tekstilės gaminių („VIP“), biologinio kuro („BioNovus“) gamyba, veikia šiluminės energetikos įrenginių bendrovė „Kazlų Rūdos metalas“. Yra Kazlų Rūdos mokomosios miškų urėdijos informacijos centras, kuriame atidarytas Miško muziejus, Kazlų Rūdos turizmo ir verslo informacijos centras.

 Miestų partnerystė 
  Zondershauzenas, Vokietija
  Lvuvekas, Lenkija
  Fromborkas, Lenkija 
  Oleckas, Lenkija
  Geldapė, Lenkija
  Onis, Gruzija
  Koriukivka, Ukraina

 Švietimo ir ugdymo įstaigos 
miniatiūra|306x306px|Prano Dovydaičio progimnazija
 Kazlų Rūdos Kazio Griniaus gimnazija
 Kazlų Rūdos Kazio Griniaus gimnazijos skyrius Kazlų Rūdos pradinė mokykla
 Kazlų Rūdos Kazio Griniaus gimnazijos skyrius lopšelis-darželis ,,Pušelė"
 Kazlų Rūdos Kazio Griniaus gimnazijos skyrius Prano Dovydaičio progimnazija
 Kazlų Rūdos Kazio Griniaus gimnazijos skyrius Antanavo mokykla
 Kazlų Rūdos Kazio Griniaus gimnazijos skyrius Bagotosios mokykla
 Kazlų Rūdos Kazio Griniaus gimnazijos skyrius Jankų mokykla
 Kazlų Rūdos „Saulės“ mokykla
 Kazlų Rūdos pagrindinė mokykla „Elma“
 Kazlų Rūdos Valdorfo progimnazija
 Kazlų Rūdos Rimvydo Žigaičio menų mokykla
 Kazlų Rūdos Jurgio Dovydaičio viešoji biblioteka
 Kazlų Rūdos sporto centras

 Gyventojai 

 Tautinė sudėtis 
2011 m. gyveno 6 635 žmonės:2011 m. surašymo duomenys 
 Lietuviai – 97,51% (6470);
 Rusai – 1,13% (75);
 Baltarusiai – 0,27% (18);
 Ukrainiečiai – 0,24% (16);
 Kiti – 0,84% (56).2001 m. gyveno 7 401 žmonės:2001 m. surašymo duomenys 
 Lietuviai – 97,5% (7214);
 Rusai – 1,1% (85);
 Baltarusiai – 0,4% (31);
 Ukrainiečiai – 0,4% (29);
 Vokiečiai – 0,18% (14);
 Kiti – 0,37% (28).

 Žymūs žmonės 

Kazlų Rūdoje gimė:
 Vincas Žemaitis (1896–1983), nuo 1926 iki 1944 m. Kazlų Rūdos miškų urėdas. 35 metus Lietuvos miškininkų sąjungos pirmininkas
 Stasys Motiejūnas (1927–2011), kino ir teatro režisierius, aktorius
 Juozapas Zigmantas Paltanavičius (1928–1995) – nusipelnęs miškininkas, visuomenininkas. Gimė 1928 m. Kazlų Rūdos bandomojo miškų ūkio gamybinio susivienijimo direktorius, miškų urėdas. Suprojektavęs miškininkų gyvenvietę, organizavo darbus. Jam vadovaujant pastatyti Kazlų Rūdos medelyno ir girininkijos administraciniai pastatai. Restauravo ir įrengė Miško muziejų. Mirė 1995 m. Kazlų Rūdos savivaldybės Garbės pilietis
 Rimvydas Žigaitis (1933–2010), kompozitorius, pedagogas, kultūros ir meno veikėjas
 Leonas Ulevičius (1935–2000), pedagogas, choro dirigentas
 Aldonas Pupkis (g. 1939), kalbininkas
 Leonardas Bakaitis (g. 1953), pedagogas, karininkas, pulkininkas
 Juozas Banionis (g.1956), istorikas, matematikas, pedagogas, visuomenės veikėjas
 Audrius Brūzga (g. 1966), diplomatas, ambasadorius
 Aidas Vaišnora (g. 1967), inžinierius, politinis ir visuomenės veikėjas
 Eugenija Bendoriūtė (g. 1968), aktorė
 Aldona Bendoriūtė (g. 1972), aktorė
 Rytis Cicinas (g. 1973), pop dainininkas
 Loreta Piaulokaitė-Motuzienė (g. 1974). biomedicinos mokslų daktarė, Klaipėdos rajono politikė

 Seniūnaitijos 

2009 m. liepos 2 d. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. TS 21-696 įsteigtos 4 seniūnaitijos:
 Kazlų Rūdos miesto 1-oji seniūnaitija (1674 gyv.): Birutės, S. Dariaus ir S. Girėno, Daumanto, Eglių, Esperanto, J. Žemaitės, Jaunimo, K. Donelaičio, M. Daukšos, Marijampolės, Miško, P. Cvirkos, P. Dovydaičio, S. Daukanto, S.Nėries, Sodų, Strazdelio, Suvalkiečių gatvės;
 Kazlų Rūdos miesto 2-oji (Pušų) seniūnaitija (2741 gyv.): Alyvų, Ateities, Gedimino, Kęstučio, M. Valančiaus, Maironio, P. Vaičaičio, Pavasario, Pušų, Statybininkų, Vydūno gatvės;
 Kazlų Rūdos miesto 3-oji (Mindaugo) seniūnaitija (2010 gyv.): Algirdo, Atgimimo, J. Basanavičiaus, Lietuvaičio, Lietuvos Partizanų, Mindaugo, Mokyklos, Obuolių, Saulės, Šilo, Skvero, Sporto, Taikos, V. Borisevičiaus, V. Kudirkos, Vasario 16-osios, Vilniaus, Vytauto gatvės;
 Kazlų Rūdos miesto 4-oji (Liepų) seniūnaitija (737 gyv.): Ąžuolo, Beržų, Geležinkelio Zonos, J. Z. Paltanavičiaus, Liepų, M. K. Čiurlionio, Medeinos, Medžiotojų, Miškininkų, Parko, Pievų, Puškino gatvės.

 Sportas 

Nuo 2011 m. rudens miesto parke veikia virvių parkas. Įrengtos 4 įvairaus sudėtingumo trasos tarp medžių.

 Galerija 

 Šaltiniai 

 Literatūra 

 Kazlų Rūdos savivaldybė: informacinis leidinys. – Kaunas: V3 studija, 2004. – 48 p.: iliustr. – ISBN 9955-9704-1-3
 Kazlų Rūdos krašto tradiciniai valgiai (sud. Vitalija Kavaliūnaitė-Filipova). – Marijampolė: Piko valanda, 2005. – 114 p.: iliustr. – ISBN 9955-642-17-3
 Kazlų Rūdos krašto kryžiai ir kryždirbiai (sud. Vitalija Kavaliūnaitė-Filipova). – Kaunas: Aušra, 2006. – 96 p.: iliustr. – ISBN 9955-532-72-6
 Kazlų Rūdos šnektos žodynas / Lietuvių kalbos institutas (sud. Aldonas Pupkis). – Vilnius: Lietuvių kalbos institutas, 2008–2009. – 2 t. – ISBN 978-9955-704-69-0
 T. 1: A-M. – 2008. – XXVI, 528 p.: žml. – ISBN 978-9955-704-68-3
 T. 2: N-Ž. – 2009. – X, 553 p. – ISBN 978-609-411-031-3
 Kas yra kas Lietuvoje. Kraštiečiai: Kazlų Rūda. – Kaunas: Neolitas, 2010. – 159 p.: iliustr. – ISBN 978-609-95209-0-2

 Nuorodos 
 Trumpa istorija, žemėlapiai