Viešasis transportas

Viešasis transportas – asmenų pervežimo būdas, kai naudojamos transporto priemonės, galinčios pervežti daugiau žmonių nei lengvasis automobilis. Skiriamas miesto viešasis transportas ir priemiestinio, tarpmiestinio bei tolimojo susisiekimo viešasis transportas. Mieste keleiviai aptarnaujami autobusais, troleibusais, tramvajais, metro, toliau nuo miesto – autobusais, traukiniais, lėktuvais, keltais, laivais.

Už viešojo transporto paslaugas paprastai mokama perkant atitinkamą vienkartinį ar daugkartinį (savaitei, mėnesiui, metams) bilietą. Elektroninis bilietas įdiegtas visuose didžiuosiuose Lietuvos miestuose.
Tačiau būna ir išimčių, pavyzdžiui, Talino gyventojams miesto viešasis transportas – nemokamas. Miestuose kai kuriomis dienomis, pvz., diena be automobilio, kelionės viešuoju transportu tampa nemokamomis, taip gyventojai skatinami rinktis aplinkai draugiškesnius judėjimo būdus.

Kai kuriose šalyse pastebima tendencija santykinai daugiausia užmokesčio reikalauti jei viešuoju transportu norima pasinaudoti nedaug (ilgėjant atstumui ar važinėjant nuolat kilometro kaina mažėja). Daug kur populiarios pusės ar trijų ketvirčių kainos kortelės, kurias nusipirkus visi likę bilietai metus laiko parduodami už pigesnę kainą. Paprastai taip pat siekiama susitarti ir dėl to paties bilieto galiojimo įvairiose transporto priemonėse, net jei jos priklauso skirtingiems vežėjams. Veikla koordinuojama ir derinant tvarkaraščius, kad keleiviui nereikėtų per ilgai laukti persėdant tarpinėje stotelėje.

Viešojo transporto srityje taip pat pastebimas dėsningumas, jog kai kada gali būti naudinga išlaikyti formaliai nepelningą, periferiją aptarnaujantį transportą, jei jis teikia keleivių srautą didžiosioms, pelną nešančioms linijoms.

Viešojo transporto paslaugų tiekėjais gali būti valstybinės, viešosios ar privačios organizacijos, o šių paslaugų tiekimą paprastai prižiūri valstybinės arba savivaldos institucijos, kontroliuojančios paslaugų kokybę, maršrutus, kainas.

 Šaltiniai