Virusinis hepatitas

300px|thumb|Hepatito B paplitimas. Raudona: didelis, oranžinė: vidutinis, geltona: mažas.
Virusinis hepatitas () – liga, pažeidžianti kepenis.Virusinis hepatitas. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2024-12-17. Sukelia keli skirtingi virusai. Skiriami keli ligos variantai:
 infekcinis hepatitas, arba A hepatitas – plinta peroraliniu ir oro – lašeliniu būdu.
 seruminis hepatitas, arba B hepatitas – užsikrečiama parenteraliai. Trečioji hepatito sukėlėjų grupė – hepatitas C, dar vadinamas hepatitu po kraujo perpylimo.

Tai viena iš dažniausių infekcinių ligų. Infekcijos šaltinis – žmogus. Hepatitinė infekcija užkrečia kepenis, todėl gali sutrikti jų veikla, atsirasti kepenų vėžys, ištikti mirtis.

Hepatito A užkrato šaltinis – sergantis žmogus. Virusas, išsiskyręs su išmatomis, užkrečia dirvožemį, vandenį, maistą, buities reikmenis, rankas. Dažniausiai suserga vaikai ir jauni žmonės, būna ligos protrūkių, ypač rudenį. Sergamumas padažnėja periodiškai kas 3-5 metai. Motinos antikūnai pereina per placentą naujagimiui ir apsaugo jį nuo ligos maždaug vienerius metus.

Hepatito B užkrato šaltinis – lėtiniu hepatitu sergantys ligoniai ir besimptomiai viruso nešiotojai. Virusas plinta pro pažeistą buityje odą bei gleivinę, darant gydomąsias procedūras nepakankamai steriliais instrumentais, perpilant infekuotą kraują ar jo komponentus. Užkratas plinta lytiniu būdu, per placentą perduodamas vaisiui.

 Epidemiologija 
2013 m. nuo virusinio hepatito mirė apie 1,5 mln. žmonių, daugiausia nuo hepatito B ir C. Labiausiai paveiktas regionas – Rytų Azija, ypač Mongolija.

 Išnašos 

Kategorija:Virškinimo sistemos ligos
Kategorija:Infekcinės ligos