Palomenė

Palomenė – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 8 km į šiaurę nuo Kaišiadorių, Lomenos dešiniajame krante. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi medinė Palomenės šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (pastatyta 1915 m.), veikia Palomenės pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-56054). Praeina keliai  ir .

miniatiūra|left|Kultūros centras

 Etimologija 

Palomenė yra vandenvardinis vietovardis, kuris susideda iš dviejų sandų – pa + lomenė ir reiškia esantis prie Lomenos upės (kairysis Neries intakas). Iki vietovardžių sunorminimo būta ir kitos formos – Paluomenis arba Palomenis.

 Istorija 

Akmens amžių mena senųjų gyvenviečių liekanos prie Palomenės ir Beištrakių. 1927 m. Beištrakių miške archeologai tyrinėjo VIII–XII a. pilkapius. Senkapių rasta ir prie Miežonių bei Vilionių.

Palomenės kaimas istoriniuose šaltiniuose minimas nuo XVIII a. 1809 m. Palomenėje M. Zaleskis pastatė pirmąją koplyčią. XIX a. 2-ojoje pusėje minimas Palomenės užusienis (anksčiau okolica) ir dvaras Žaslių valsčiaus Smilgių seniūnijoje, Gegužinės parapijoje. Užusienis priklausė Kazimierui Žilinskui, o dvaras – Gegerstatams, paskiau Zaleskiams. 1866 m. užsienyje gyveno 61 žmogus (49 katalikai, 12 stačiatikių), o dvare – 32.

XX a. buvo Palomenės dvaras. 1915 m. įkurta parapija. 1923 m. Palomenės kaime buvo 21 ūkis (kiemas) ir 165 gyventojai, Palomenės dvare – vienas ūkis (kiemas) ir 26 gyventojai, Palomenės bažnytkaimyje – 1 ūkis ir 9 gyventojai. Antrosios sovietinės okupacijos metais kaimo gyventojai priversti įstoti į kolūkį. 1947 m. kaimas tapo Stalino vardo kolūkio centru, nuo 1950 m. – Palomenės kolūkio centrinė gyvenvietė.

2009 m. patvirtintas Palomenės herbas.

|}

 Gyventojai 

 Žymūs žmonės 
 Jonas Stanislauskas (1919–1976), mokytojas

 Šaltiniai 

 Nuorodos