Pasąmonė

Pasąmonė – nevisiškai įsisąmonintos būsenos, užgniaužtos mintys, jausmai, emocijos, veikiantys sąmonę ir elgesį. Pagal psichoanalizės ir analitinės psichologijos teoriją taikoma psichoterapijos praktikoje.Dabartinės lietuvių kalbos žodynas. Nuoroda tikrinta 2024-06-04. Pasąmonė. Aiškinamasis psichologijos terminų žodynas. Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras, 2019. – 376 p. ISBN 9785420018125.Pasąmonė. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2024-06-04.

Antikos laikais pasąmonės procesų gyvavimo idėją iškėlė filosofas Platonas. Naują susidomėjimą pasąmone sukėlė austrų psichiatro Zigmundo Froido ir jo sekėjų darbai. Z. Froidui įtaką padarė Prancūzų neurologo Jean-Martin Charcot trauminių sutrikimų tyrimai su kuriuo jis kartu dirbo vienoje Paryžiaus ligoninėje. Taip pat jis buvo paveiktas prancūzų psichoterapeuto Pierre Janet dinaminės psichiatrijos idėjų. Jo kūriniai buvo pagrindiniai šaltiniai ne tik Z. Froido, bet ir austrų psichiatro Alfredo Adlerio ir šveicarų psichiatro Karlo Jungo veikalams. Z. Froidas manė jog, giliausias psichikos sluoksnis, kuriame glūdi primityvūs instinktai, emocijos, socialiai nepriimtinos idėjos, siekiai, trauminiai prisiminimai, patekę per sąmonę ir įsitvirtinę pasąmonėje. Anot jo, pasąmonė labiausiai atsiskleidžia sapnuose. A. Adleris manė, kad ankstyvosios vaikystės situacijos nesąmoningai veikia suaugusio žmogaus gyvenimo stilių. K. Jungas praplėtė Z. Froido psichoanalitinį požiūrį įvesdamas kolektyvinės pasąmonės ir archetipo sąvokas. Jis teigė, kad asmeninę pasąmonę sudaro kompleksai, o kolektyvinė pasąmonė nepriklauso nuo mūsų asmeninio patyrimo.

 Taip pat skaitykite 
 Kolektyvinė pasąmonė
 Pasąmoninė žinutė
 Psichologija
 Sąmonė
 Viršsąmonė

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 Karlas Gustavas Jungas. Žvelgiant į pasąmonę

Kategorija:Analitinė psichologija
Kategorija:Psichoanalizė
Kategorija:Psichoterapija