Liubavas

Liubavas – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 14 km į pietvakarius nuo Kalvarijos, 2 km nuo sienos su Lenkija, prie kelio . Seniūnijos ir seniūnaitijos centras.
Kaimas radialinio plano. Stovi Liubavo Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1956 m.), biblioteka, medicinos punktas, laisvalaikio salė. 

Lietuvos nepriklausomybės paminklas lenkų partizanų nužudytų lietuvių atminimui (pastatytas 1929 m., restauruotas 1988 m.). Minint 70–ąsias žūties metines atidengtas paminklas Lietuvos rezistentui Juozui Lukšai-Daumantui (2021 m.). Yra seniosios, tarybinių karių kapinės.

Kaimas įsikūręs pasienyje su Lenkija. Už kelių kilometrų į pietryčius teka Šešupė. Apylinkės kalvotos (šalia stūkso Kačergų kalnas).

 Etimologija 
Liubavas – asmenvardinis vietovardis, siejamas su asmenvardžiu Liubas, Liubys.

 Istorija 
Įkurtas XVIII a. pradžioje, priklausė Ldk valdų Kadariškių seniūnijai. Apie 1717 m. pastatyta koplyčia, 1744 m. suteikta savaitinio turgaus ir keturių prekymečių privilegija, 1770 m. pastatyta Liubavo bažnyčia, įkurta parapija. 1791 m. suteiktos miesto teisės ir Liubavo herbas. 1797 m. buvo 84 namai.

XIX a.–XX a. kartais vadintas kaimu, kartais – miesteliu. 1852 m. pabaigoje Liubavas neteko miesto teisių.Postanowienie z dnia 23 maja (4 czerwca) 1852 r, (ogłoszone13 (25) września 1852, Tom 45 str. 126–131 Per lietuviškos spaudos draudimą pro Liubavą buvo gabenamos draudžiamos knygos lietuvių kalba. XIX a. pabaigoje tai Kalvarijos apskrities kaimas, seniūnijos centras.

1905 m. gruodžio 11 d. valstiečiai užpuolė valsčiaus valdybą ir sunaikino dokumentus. 1907 m. įsteigta „Žiburio“, 1912 m. – Lietuvių katalikų blaivybės draugijų skyriai. Per pasaulinius karus Liubavas sudegė. 1919 m. rugsėjo mėn. – 1920 m. liepos mėn. Liubavą buvo užėmusi Lenkijos kariuomenė, vėliau jį kelis kartus puolė lenkų partizanai, kurie 1922 m. spalio 11 d. nužudė 5 lietuvių pareigūnus ir inteligentus.

Sovietų valdžia 1940–1953 m. į Sibirą ištrėmė 10 gyventojų. Po II pasaulinio karo Liubavo valsčiuje veikė Tauro apygardos Vytauto rinktinės Lietuvos partizanai. 1951–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1956 m. prie mūrinės kapinių koplyčios pristatytas medinis Liubavo bažnyčios priestatas. 2017 m. patvirtintas naujasis Liubavo herbas.

|}

 Gyventojai 

 Žymūs žmonės 
 Apie 1913–1914 m. gyveno Jeronimas Jonas Pečkaitis (1885–1925), Liubavo bažnyčios vikaras, nuo 1914 m. vienuolis pranciškonas, Lietuvos pranciškonų komisaras ir tretininkų direktorius, Lietuvos bitininkų draugijos ir pranciškonų žurnalo „Šv. Pranciškaus varpelis“ įkūrėjas.

 Šaltiniai