Inturkė

Inturkė (arba Anturkė) – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 12 km į pietryčius nuo Molėtų, prie kelio . Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Inturkės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia, veikia biblioteka, paštas (LT-33007).


 Etimologija 
miniatiūra|left|Akmuo su data

Inturkė – vandenvardinis vietovardis, kildinamas nuo Urkio ežero, telkšančio už 3 km į šiaurę nuo bažnytkaimio. Vietovardis sudarytas pridedant priešdėlį ant-, kuris ilgainiui pakito į Int-.

 Geografija 

Inturkė įsikūrusi Galuonų ežero Gėluoto įlankos šiauriniame krante. 3 km į šiaurės rytus yra Kertuojų ežero, 2 km į rytus – Išnarų ežeras. Į rytus nuo Inturkės yra Labanoro regioninis parkas.

 Istorija 

Inturkė žinoma nuo 1373 m. XVI a. – seniūnijos centras. Nuo XVI a. ir jos apylinkės priklausė Lietuvos didžiojo kunigaikščio dvarui. 1555 m. pastatyta Inturkės bažnyčia (perstatyta 1668 m., XVIII a. viduryje – XIX a. 1-ojoje pusėje). XIX a. Inturkė – Vilniaus apskrities miestelis, buvęs Molėtų valsčiuje.

1834 m. įsteigta pradžios mokykla, 1949–1953 m. septynmetė, 1953–2001 m. vidurinė, nuo 2001 m. Inturkės pagrindinė mokykla, veikusi iki 2020 m. rudens.

1860 m. pastatyta stačiatikių cerkvė. Per II pasaulinį karą Inturkės gyventojai nukentėjo nuo Armijos Krajovos. 1941 m. liepos–rugpjūčio vokiečių okupacinės valdžios nurodymu nužudyta Inturkės žydų. 1947–1950 m. valsčiaus, vėliau apylinkės centras. 1949 m. įkurtas Inturkės kolūkis, kaimas buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1947 m. įsteigta biblioteka, 1960 m. įkurtas paštas, medicinos punktas, 1988 m. vaikų darželis, kultūros namai.

2025 m. patvirtintas Inturkės herbas.

|}

 Architektūra 

Inturkės planas linijinis. Centre – liaudiškojo romantizmo medinė Inturkės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia, statyta XVIII a. viduryje – XIX a. pirmoje pusėje ir XVIII a. varpinė; jos žalvarinis varpas išlietas 1671 m., 1973 m. perkeltas iš Rudesos kapinių koplyčios. Vienanavę bažnyčios vidaus erdvę puošia giliais kesonais suskirstytos lubos, XVIII a. liaudiškojo baroko formų altorius, vertingi paveikslai („Šv. Barbora“, „Rožinio Švč. Mergelė Marija“, abu XVIII a., „Šv. Antanas“, XVIII a. pabaiga, „Švč. Mergelė Marija, pamynusi žaltį“, „Šv. Kazimieras“, abu XIX a., „Šv. Ambraziejus laimina Cezarį Teodorą“, 1873 m.), Kryžiaus kelio stočių paveikslai (1878 m., tapytojas Butkevičius). Paveikslo „Švč. Mergelė Marija su Kūdikiu“ aptaisai – XVIII a.

Inturkės Dievo Motinos Užtarėjos cerkvėje, statytoje 1860 m. yra vertingos ikonos („Šv. Sava Višeriškis“, XIX a. vidurys, „Šv. Marija Magdalietė“, „Šv. Elijas“, „Šv. Aleksandras Neviškis“, „Šv. Mikalojus“, 1889 m. ir jų aptaisai.

 Gyventojai 

 Žydai 

Iki Antrojo pasaulinio karo Inturkėje gyveno 62 žydų šeimos; iki Holokausto liko tik 40 šeimų, kartu skaičiuojant ir gretimą Raitarados kaimą. Kiti emigravo į Pietų Afriką, JAV, o keletas – į Palestiną. Reitaroda buvo laikoma Inturkės priemiesčiu. Čia gyveno 20 žydų šeimų.Lithuanian Jewish Communities Nancy Schoenburg, ‎Stuart Schoenburg · 1996 · ‎HistoryMolėtų krašte jau gyja holokausto žaizdos. Viktorija Kazlienė, Indraja, Utenos krašto kultūrinis žurnalas, 2021 m., birželis, Nr.2 (81), p.24, skyrius Atmintis„Molėtų krašte jau gyja holokausto žaizdos“. Viktorija Kazlienė,– Vilnis, 2021 m. sausio 26 d., Nr. 7, (8376)„Inturkės žydų likimas“, prof. Aleksandras Vitkus, istorikas  Chaimas Bargmanas;. kovo 12 d. Nr.20 (8192) Vilnis. Inturkės ir Reitarodos gyventojai žydai nužudyti 1941 m. Lakajos miške dabartiniame Švenčionių raj.„Molėtų krašte jau gyja holokausto žaizdos“. Viktorija Kazlienė,– Vilnis, 2021 m. sausio 26 d., Nr. 7, (8376)

 Galerija 

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Žemėlapiai 
 Nuotraukos