Subačius

Subačius – miestas Kupiškio rajono savivaldybėje, 14 km į pietvakarius nuo Kupiškio, prie kelio , dešiniajame Viešintos upės krante. Subačiaus seniūnijos centras, 2 seniūnaitijos (Asiūklynės ir Aukštaičių). Stovi medinė Subačiaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia (nuo 1940 m.), veikia Subačiaus gimnazija, biblioteka, paštas. Didžiausia įmonė – šalia Kunčių kaimo veikiantis Subačiaus naftos terminalas, sovietmečiu buvęs įslaptintu objektu ir vadintas sąlyginio „Gintaro“ kombinato vardu.


 Etimologija 

Iš pradžių gyvenvietė vadinosi Subačiaus geležinkelio stotimi, kadangi įsikūrė prie Senojo Subačiaus (tuomet vadinto tiesiog Subačiumi), bet kai XX a. pradžioje išaugo į didesnę gyvenvietę, įsigalėjo sutrumpintas pavadinimas – tiesiog Subačius.

 Geografija 

Miestą kerta geležinkelis Radviliškis–Daugpilis, yra Subačiaus geležinkelio stotis, aptarnaujanti keleivinius ir krovininius traukinius. Nuo Subačiaus, iš Pauliankos į Skverbų kaimą eina šimtamečių beržų alėja. Miestu į Viešintą teka Kumponas. Išlikę 2 grūdų sandėliai (pirmasis pastatytas 1856 m., antrasis – XX amžiuje).

 Istorija 

Miestelis prieš I pasaulinį karą pradėjo kurtis Dvariškių kaimo žemėse, nutiesus Radviliškio–Daugpilio geležinkelį 1873 m. ir pastačius geležinkelio stotį. Plėtėsi daugiausia link pietų palei vieškelį į Senąjį Subačių ir link vakarų, Stračnių kryptimi. Šiauriau tebuvo tik didelis Dvariškių kaimo užeigos namas. Toje pusėje stovėjo ir rusų valdžios pastatytas mūrinis grūdų sandėlis. XIX a. pabaigoje čia buvo tik nedidelė geležinkelio stotelė. XX a. pradžioje Subačiaus geležinkelio stoties gyvenvietė taip išsiplėtė, kad iš Senojo Subačiaus perėmė valsčiaus centro statusą.

1919 m. gegužės 27 d. buvo Lietuvos savanorių išvaduotas ir bolševikų.

XX a. tarpukariu veikė malūnas, lentpjūvė, elektros stotis ir didelę apyvartą turėjęs didmenų sandėlis (grūdų savišalpos sandėlis – Subačiaus magazinas, buvęs tam tikra valstiečių apsidraudimo forma nuo nederliaus). Šiaurinė miestelio dalis apstatyta maždaug 1922–1939 m. Joje 1937–1939 m. kunigas Povilas Mikalajūnas pastatydino ir bažnyčią (prie Viešintos upės). Į šios bažnyčios pamatus buvo įmūrytas iš Tiltagalių atvežtas akmuo su „žmogaus pėda“.

1958 m. gegužės 15 d. Subačius gavo miesto tipo gyvenvietės statusą (iki tol buvo geležinkelio stoties miestelis). Sovietmečiu veikė Utenos M. Melnikaitės trikotažo ir galanterijos gamybinio susivienijimo cechas.

2023 m. patvirtintas Subačiaus herbas.

|}

 Gyventojai 

 Tautinė sudėtis 
2011 m. gyveno 1 051 žmonės: 2011 m. surašymo duomenys 
 Lietuviai – 96,86% (1018)
 Rusai – 1,9% (20)
 Kiti – 1,24% (13)2001 m. gyveno 1 180 žmonės: 2001 m. surašymo duomenys 
 Lietuviai – 97,12% (1146)
 Rusai – 1,95% (23)
 Kiti – 0,93% (11)

 Žymūs žmonės 
 Subačiaus mokykloje mokėsi olimpinis čempionas, disko metikas Virgilijus Alekna (1972–), akademikas, fizikas Romualdas Karazija (1942–), kalbininkas Aleksandras Vanagas (gimęs Buivėnų kaime).
 1920 m. gimė Mykolas Laurinavičius, Antrojo Pasaulinio karo dalyvis, 16 lietuviškosios divizijos 167 šaulių pulko žvalgų būrio vadas, apdovanotas 7 ordinais.
 Subačiuje gimė garsus teatro režisierius, teatro ir kino aktorius Povilas Gaidys (1937–2021).


 Galerija 

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Subačiaus tinklalapis 
 Žemėlapis ir trumpa informacija 
 „Šventė prie stoties“