1852 m. Prancūzijos Konstitucija

1852 m. Prancūzijos Konstitucija (kitaip – Antrosios imperijos konstitucija) – Prancūzijos konstitucija, priimta po referendume gauto pritarimo 1852 m. sausio 14 d. (galiojo iki 1870 gegužės 21 d.), parengta Liudviko Bonaparto šalininkų.https://www.elysee.fr/en/french-presidency/the-constitution-of-14-january-1852-and-its-modificationsPierre Bodineau, Michel Verpeaux, Histoire constitutionnelle de la France, Paris, Presses universitaires de France, 2013, p. 58–65.

 Priėmimo aplinkybės 
Pagal 1848 m. konstituciją prezidentu išrinktas Liudvikas Bonapartas reikalavo pakeisti konstitucijos nuostatą, draudžiančią rinkti prezidentą daugiau nei vienai kadencijai. Nacionaliniam susirinkimui nesutinkant, prezidentas nepaisydamas draudimų jį paleido, o tai reiškė valstybės perversmą. Referendumu gavę piliečių sutikimą, Liudviko Bonaparto šalininkai parengė naują konstituciją, kuri faktiškai buvo patobulintas 1799 m. konstitucijos variantas. Lapkričio 21 d. oficialiai paskelbta imperija. Iki 1870 m. gegužės 21 d. naujos konstitucijos, paskelbusios konstitucinę monarchiją, valstybė buvo valdoma autoritariniais metodais, imperatorius leido dekretus, valdė per ministrų kabinetą.

 Valstybinė santvarka 
Formaliai Respublika, po 1852 m. lapkričio 21-22 d. vykusio plebiscito oficialiai atkurta atkurta imperija.Dieter Nohlen & Philip Stöver (2010) Elections in Europe: A data handbook, pp. 673, 683. 

 Įstatymų leidžiamoji valdžia 
Vienų rūmų Įstatymų leidybos korpusas. Jis svarstydavo įstatymų projektus, kuriuos inicijuodavo prezidentas, o rengė Valstybės taryba. Kiekvienas įstatymų projektas prieš patvirtinamas prezidento patekdavo į atkurtą Senatą konstitucingumui tikrinti.

Įstatymų leidžiamosios valdžios rinkimų tvarka: įstatymų leidybos korpusas renkamas visuotiniais rinkimais iš prezidento tvirtinamų kandidatų.

 Vykdomoji valdžia 
Prezidentas, jam pavaldūs ministrai, jis turi aukščiausią vykdomąją valdžią, įstatymų leidybos iniciatyvos ir leidybos teisę.
Įstatymų vykdomosios valdžios rinkimas: konstitucija konkrečiai nurodo, kad „Prancūzijos valdymas 10 metų patikimas dabartiniam respublikos prezidentui Liudvikui Bonapartui“ (2 str.).

 Senatas 
Atkurtas Senatas, turėjęs prieš prezidentui skelbiant tikrinti įstatymų konstitucingumą (kaip ir 1799 m. Konstitucijoje).

 Svarbiausios nuostatos 
Įtvirtintos didelės prezidento galios (vėliau tapo ir imperatoriumi), silpnas Įstatymų leidybos korpusas, atkurtas Senatas.

 Išnašos 

Kategorija:Konstitucinės teisės istorija