Tikimybių teorija

Tikimybių teorija – matematikos šaka, tirianti atsitiktinių įvykių tikimybes.
Matematikoje tikimybė – tai skaičius iš intervalo [0; 1], parodantis, kiek tikėtina, kad įvykis įvyks. Tikimybės  priskiriamos įvykiams  pagal tikimybės aksiomas.

Tikimybė, kad įvyks įvykis , kai duota (t. y. jau žinoma), kad įvyko kitas įvykis , yra  sąlyginė tikimybė kai duota . Jos reikšmė lygi  (kai  nelygi nuliui). Jei  sąlyginė tikimybė kai duota  lygi („nesąlyginei“)  tikimybei, tai  ir  vadinami nepriklausomais įvykiais. Šis  ir  santykis yra simetriškas – tai matyti tada, kai jį apibūdiname kaip .

Kartu su statistika tikimybių teorija sudaro matematikos šaką, vadinamą stochastika.

 Istorija 
Tikimybių teorijos sąvokos pradėjo formuotis XVI a., mėginant matematiškai analizuoti azartinių lošimų klausimus.Jonas Kubilius. Tikimybių teorija ir matematinė statistika. – Vilnius: VU l-kla, 1996. – 15 p. ISBN 9986-19-177-7 Pirmąjį veikalą apie tikimybes parašė italas Džirolamo Kardanas (1500-1571).Autorių kolektyvas. Matematika 11. II dalis. – Vilnius: TEV, 2002. – 114 p. ISBN 9955-491-28-0

 Pagrindinės sąvokos 

 Elementariųjų įvykių erdvė – tai pirminė sąvoka, todėl ji nėra apibrėžiama.Algimantas Aksomaitis. Tikimybių teorija ir statistika. Vadovėlis aukštųjų mokyklų studentams. Kaunas: Technologija, 2002, 11 p. ISBN 9986-13-893-0.. Žymima Ω raide, o jos elementai – ω.
 Atsitiktiniai įvykiai – elementariosios įvykių erdvės poaibiai. Žymimi abėcėles didžiosiomis raidėmis, pvz., A, B, C.
 Tikimybė - tam tikro nepastovaus įvykio tikėtinumas.

Tikimybių teorijoje plačiai naudojami kombinatorikos elementai:
 Faktorialas
 Gretiniai
 Deriniai
 Kėliniai

 Taip pat skaitykite 
 Bajeso teorema
 Bertrano paradoksas
 Kombinatorika
 Tikimybė

 Šaltiniai 

Kategorija:Matematika