Lizdas

Lizdas – gyvūnų statinys kiaušiniams dėti, perėti, jauniklius auginti ir slėptis nuo priešų. Lizdus įsirengia paukščiai, žinduoliai, varlės, žuvys, vabzdžiai. Lizdai gali būti pavieniai arba daug vienoje vietoje (kolonija). Jie įrengiami iš įvairių medžiagų: sausų žolių, medžių šakelių, lapų, augalų liekanų, taip pat iš vaško, seilių, dumblo ir kt.

 Paukščių lizdai 
Paukščių lizdai skirstomi pagal konstrukciją bei išsidėstymą. Pagal konstrukciją lizdai gali būti:
 Ant natūralaus grunto esantys lizdai be įdubimo ir paklotės.Tokį lizdą naudoja lėlys. Jį įrengia kokioje nors nežymioje duobutėje ir nenaudoja jokių medžiagų, kadangi snapas trumpas ir nepritaikytas nešti statybinę medžiagą – šakeles ir žolę. Deda du kiaušinius, kurie savo spalvine išvaizda nesiskiria nuo grunto ir gerai dera prie aplinkos kaip slepiamoji spalva. Panašų lizdą įsirengia storkulniai. Drevėse perintys paukščiai taip pat nedaro įdubimo, o kiaušinius deda tiesiai ant pagrindo (grąžiagalvės, geniai, lututės). Jų kiaušiniai vienspalviai, šviesūs, bet drevėse nepastebimi plėšrūnams.
 Ant natūralaus grunto esantys lizdai su paukščio padaryta įduba.Tokį lizdą įsirengia vištinių būrio paukščiai, tilvikai, žuvėdros, didieji apuokai, pempės. Lizde paukštis padaro nedidelę įdubą, į kurią kloja žoles, plunksnas ir kitas medžiagas, o kraštai neuždengti. Kirlikai lizdą įsirengia ant smėlėtų krantų, prisineša kiautelių, akmenukų, kurie puikiai maskuoja margus kiaušinius. Šitaip perinčių paukščių kiaušiniai išmarginti taškeliais ir susilieja su aplinka.
 Lizdai su tvirtu dugnu ir netaisyklingomis sienelėmis.Lizdo pagrindą paukštis stato iš stambesnės, rupesnės medžiagos, o guolį iškloja švelnesne minkštesne medžiaga. Tokį lizdą įsirengia slankos, antys, gervės, gulbės, laukiai, kragai. Aplink sudėtus kiaušinius suformuojamas pūkų sluoksnis. Uoksuose, plyšiuose ir palėpėse perintys paukščiai lizdo pagrindą daro platų, storą, o gūžtą iškloja plunksnomis ir ašutais. Urvinė kregždė į urvelį prineša šiaudų, sausų stiebelių, o ant jų kloja storą plunksnų sluoksnį. Šio tipo lizdų daug statoma medžiuose. Karveliai, purpleliai medžiuose įsirengia labai primityvų lizdą iš vienalytės medžiagos ir su vos pastebima įduba. Toks lizdas atrodo tarsi kiauras. Sudėtingesni yra varninių ir plėšriųjų paukščių lizdai. Jie sukami iš įvairios medžiagos. Pagrindas dažniausiai būna iš stambių šakų, o vidus iš smulkesnių, o pati gūžta išklota žoliniais augalais, plaukais, šeriais, kailio gabaliukais.
 Lizdai su dubeniu ir tvirtu supintu dugnu ir kraštais. Tokie lizdai būdingi žvirbliniams paukščiams.
 Uždari lizdai su landa šone.Tokio lizdo statyba trunka ilgai. Lietuvoje tokie statiniai būdingi nedaugeliui rūšių. Karetaitės lizdą su siaura landa įsirengia kelmuose, išvartose, ant šakų. Gūžtą iškloja samanomis bei plunksnomis. Analogiškus lizdus suka pečialindos. Lizdas iš viršaus pridengtas žolėmis, o šone landa. Įdomiausią ir sudėtingiausią lizdą suka remezos. Jis primena kumštinę pirštinę, dažniausiai būna ant vėjo plaiskomų šakų, toli nuo kamieno. Lizdą suka abu poros paukščiai iš tuopų žirginių, nendrių pūkų, švendrų ir kt. medžiagų.

Pagal radavietę lizdai yra šių tipų:
 ant žemės,
 urvuose ir požeminėse tuštumose,
 medžių drevėse,
 pastatų plyšiuose bei pastogėse,
 medžiuose ir krūmuose,
 plaukiojantys lizdai.

Kategorija:Zoologija