Stabligė

Stabligė () – ūminė infekcinė liga, kurią sukelia anaerobinė lazdelė Clostridium tetani, esanti dirvožemyje, užterštame gyvulių mėšlu. Patekusi į žaizdą, ji sekretuoja specifiniu veikimu pasižyminčius toksinus, kurie paveikia nugaros ir pailgąsias smegenis.

Ligoniui pasireiškia skersaruožių raumenų traukuliai. Ligos inkubacinis periodas – nuo 1 iki 21 dienos, paprastai 6–14 dienų. Užsikrečiama per nešvaraus daikto pradurtą žaizdą, kurioje ligos sukėlėjui susidaro anaerobinės sąlygos. Užkratas taip pat gali pateikti per dideles nešvarias žaizdas, atsiradusias po traumų, atvirų kaulų lūžių, nudegimų, nušalimų, abortų, operacijų.

Efektyviausias gydymo būdas – vakcinacija.

Pirmasis V a. pr. m. e. ligą aprašė Hipokratas. Kas sukelia ligą, 1884 m. nustatė Antonio Carle ir Giorgio Rattone (Turino universitetas), o vakcina sukurta 1924 m.

 Klinika 
Esant stabligei, gali pasireikšti karščiavimas, galvos skausmas, ligonis greitai pavargsta, jį pila prakaitas, būna ryškūs sausgyslių refleksai, prasideda traukuliai. Būdingas trizmas – kramtomųjų raumenų spazmai, kuomet neįmanoma praverti burnos; grimasinga veido išraiška.

 Epidemiologija 
2015 m. stablige pasaulyje užsikrėtė apie 209 000 žmonių, apie 59 000 iš jų mirė. Palyginus su 1990 m., kai mirė 356 000 žmonių, mirčių sumažėjo. JAV per metus registruojama apie 30 stabligės atvejų (beveik visuomet asmenys nebūna pasiskiepiję).

2010–2023 m. Lietuvoje užregistruoti 22 stabligės atvejai, 8 užsikrėtusieji mirė.

 Išnašos 

Kategorija:Infekcinės ligos