Abrikosas

Abrikosas (Prunus armeniaca) – erškėtinių (Rosaceae) šeimos slyvinių (Prunoideae) pošeimio slyvų genties slyvų pogenties augalas.

Abrikosai pradėti auginti Kinijoje prieš 4000 metų. Persai dėl auksinės spalvos juos vadino „saulės kiaušiniais“. Buvo auginami Nabuchodonosaro kabančiuose soduose Babilone. Senovės Romoje laikytas brangiu skanėstu ir iš ten paplito po pietų Europą.

 Morfologija 
Vidutinio dydžio medis su plačia ir tankia lapija. Užauga iki 7 m aukščio. Lapai apskriti arba kiaušiniški su smailia viršūne. Žiedai balti arba rausvi, pavieniai.

Vaisius – minkštas, sultingas rausvai geltonas kaulavaisis. Turi iki 20 % angliavandenių, iki 28 % vitamino C, iki 28 % karotino, iki 1,27 % pektinų; sėklose yra 29–58 % riebalų.

Geriausiai auga saulėtose vietose, lengvame, kalkingame, laidžiame vandeniui dirvožemyje. Palankiomis sąlygomis derlius 8–12 t/ha. Dauginami skiepijimu į abrikoso (rečiau į kaukazinės slyvos) sėjinukus, sėklomis (geriau prisitaiko prie sąlygų). Paskiepyti dera po 3, sėjinukai – po 4 metų.

Lietuvoje auginami nuo 1962 m. (klimatizuoti paprastojo abrikoso hibridai, atsparūs šalčiams iki -30 °C).

 Rūšys 
 Paprastasis abrikosas (Armeniaca vulgaris)
 Mandžiūrinis abrikosas (Armeniaca mandshurica)
 Japoninis abrikosas (Armeniaca mume)
 Sibirinis abrikosas (Armeniaca sibirica)

 Mityba 
Maistui vartojami vaisiai (valgomi švieži, konservuoti), sėklos, kurios yra panašios į migdolo sėklas.

 Produkcija 

Tūkstančiai tonų (2020 m.) 1    833 2    529 3    334 4    187 5    173 6    131 7    128 8    125 9    97 10    93

 Etimologija 
Žodis abrikòsas – skolinys iš  ←  ←  ←  (arba , ) ←  (‘slyva, slyvos; abrikosas’). Arabiškas žodis, savo ruožtu, yra europietiškos kilmės: per sir. ܒܪܩܘܩܐ = bārqoqa (‘slyva, abrikosas’) ← vid.  ←  (‘abrikosas’) ←  (‘anksti prinokstantis’).

 Šaltiniai 

Kategorija:Erškėtiniai
Kategorija:Vaisiai ir uogos