Kretinga

Kretinga – miestas vakarų Lietuvoje, Žemaitijoje, 11 km į rytus nuo Palangos ir 21 km į šiaurės rytus nuo Klaipėdos. Kretingos rajono savivaldybės, kaimiškosios seniūnijos, katalikų ir evangelikų liuteronų parapijų centras, Kretingos miesto seniūnija. Vienas seniausių vakarų Lietuvos miestų, urbanistikos paminklas. Yra Kretingos geležinkelio stotis, paštas (LT-97001).


 Etimologija 

Kazimieras Būga ir vėlesni autoriai tvirtino, kad miesto pavadinimas – tai kret- šaknis ir -inga priesaga (būdinga kuršių žemėms). Šaknis kret- gali būti siejama su žodžiu kretėti – „drebėti, virpėti, tirtėti“. Taigi vietovė galėjo turėti kretinčios vietos, liūno reikšmę. Liaudies etimologija pasakoja, kad kratyti mena laikus, kai nebuvo gerų kelių ir pro miestą važiuoti buvo galima tik per akmenis.

Kitas lietuvių kalbininkas Antanas Salys, remdamasis istoriniuose raštuose aptinkama miesto vardo forma be g raidės (Cretyn, Creten, Kretine ir kt.), iškėlė hipotezę, kad pirmoji vardo lytis buvo Kretenė, kuri kilusi nuo asmenvardžio Kretas ar Kreta. Tai jis aiškino gyvenviečių vardų istorinės raidos analogijomis su Palanga, Būtinge.

Kretingos vardo formos be g raidės rašytos tik vokiečių, o nuo XVI a. slaviškai randamos beveik vien tik formos su g raide. Tai gali būti aiškinama tuo, kad tarp į Pabaltįjį atsikėlusių vokiečių vyravo vokiečių žemaičių tarmė, kurioje XIV–XV amžiuje g ir j buvo susipainiojusios ir keisdavo viena kitą. Todėl ir Kretingos forma galėjo pavirsti Kretinje ar Kretene. Priesaga -ing- aiškiai atsirado XVI a. pabaigoje, kai susiformavo kretingiškių tarmė.

Dar vieną vardo aiškinimą pateikia legenda, kuri byloja, kad Kretingą įkūręs gotų karalius Armonas, atkeliavęs IV a. nuo Skandinavijos ir pastatęs čia pilį. Jis buvo kilęs iš Grutingų giminės – miesto vardas būtent ir galėjęs susidaryti iš šios giminės vardo.

1609 m. LDK etmonas ir Žemaitijos seniūnas Jonas Karolis Chodkevičius miesteliui suteikdamas Magdeburgo teisę jį pavadino savo garbei, tačiau pavadinimas Karolštatas ( – „Karolio miestas“) neprigijo.

 Geografija 

Kretinga įsikūrusi Pajūrio žemumoje, per miestą iš šiaurės į pietus vingiuoja Akmena, dalijanti miestą į dvi dalis, kurias jungia 4 tiltai. Miesto centrą nuo šiaurinės dalies skiria Pastaunyko (Šv. Antano) upelis, kurį užtvenkus susiformavo tvenkiniai. Prateka Akmenos intakai Dopultis ir Jaurykla, gausu nedidelių tvenkinėlių. Per Dopultį pastatytas Kretingos grafo Tiškevičiaus tiltas. Didesnioji miesto dalis išsidėsčiusi rytiniame Akmenos krante. Čia yra savivaldybė, miesto aikštė, Kretingos rajono kultūros centras. Šiauriniame pakraštyje yra Tiškevičių dvaro rūmai (juose veikia Kretingos muziejus su Žiemos sodu ir parkas), rajono ligoninė, pirminės sveikatos priežiūros centras. Vakariniame Akmenos krante yra pramonės įmonės, eina geležinkelis Šiauliai–Klaipėda. Kretingos–Skuodo geležinkelis nuo 2009 m. nenaudojamas.

Pietiniai miesto rajonai – Bajorai ir Penkininkai.

 Istorija 

Miesto šiauriniame pakraštyje yra Kretingos kapinynas. Kretinga (Cretyn) pirmąkart paminėta 1253 m. Kuršo vyskupo Henriko rašte, kaip svarbi kuršių gyvenvietė, priklausiusi Mėguvos žemei. Pagal dalybų aktą, 1253 m. Kretingos pilis ir pusė jos žemių buvo palikta kuršių didikui Veltūnui, o kitą pusę pasidalino Livonijos ordino magistras ir Kuršo vyskupasŠiemet Kretingai sukanka 765-eri metai . Po Durbės mūšio 1260 m. Kretingos pilis sukilo prieš Livonijos ordiną. 1263 m. kryžiuočiai prieš pilį surengė 2 Kryžiaus žygius. Pirmojo žygio metu kretingiškiai atrėmė Klaipėdos pilies komtūro vadovaujamą puolimą, o patį komtūrą paėmė į nelaisvę ir sudegino ant laužo (paaukojo dievams).Andulių piliakalnis  Antrojo žygio metu kryžiuočiai pilies įgulą įviliojo į spąstus, gyventojus išžudė, o pilį sudegino.


Nuo XV a. žinomas Kretingos dvaras, kuris priklausė Žemaičių seniūnams Kęsgailoms. Apie 1532 m. jis atiteko didžiajam Lietuvos kunigaikščiui Žygimantui Senajam ir tapo karališkąja valda. 1572 m. dvarą įsigijo Žemaičių seniūnas Jonas Chodkevičius. Jo sūnus Jonas Karolis Chodkevičius kaimo kapinėse 1602 m. pastatė pirmąją medinę bažnyčią ir įsteigė bernardinų vienuoliją. Vienuoliams bernardinams 1605–1610 m. pastatė vienuolyno rūmus, o 1610–1617 m. – mūrinę Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčią. Šalia vienuolyno ir bažnyčios besikuriančiam miestui 1609 m. sausio 23 d. suteikė Magdeburgo teisę (pavadindamas savo garbei Karolštatu – Karolstadt). 1611 m. mieste buvo 3 malūnai, vyno darykla, spirito varykla. 1621 m. dvaras atiteko J. Chodkevičiaus dukrai Onai Scholastikai, kuri ištekėjo už LDK maršalkos Jono Stanislovo Sapiegos ir Kretinga kaip nuotakos kraitis atiteko Sapiegoms. Per karą su Švedija 1656 m. sukilę valstiečiai Kretingoje sunaikino švedų kuopą. 1745 m. Kretingos dvaras ir miestas atiteko Masalskiams.

1778 m. Kretinga sudegė. Po Abiejų Tautų Respublikos padalinimų atiteko Rusijos imperijai ir neteko miesto savivaldos teisių. 1795 m. Kretingą pradėjo valdyti grafas Vincentas Gavelas Potockis, kuris 1806 m. dvarą pardavė kunigaikščiui Platonui Zubovui. Iš Zubovų jį 1874 m. nupirko grafas Juozapas Tiškevičius, įkūręs Kretingoje šeimos rezidenciją.

XVII a. pradžioje statant Kretingos miestą (buv. Karolštatą), nuo turgavietės link Akmenos upės slėnio salos ir brastos buvo nutiesta magistralinė gatvė. Ji iš pradžių vadinta Vokiečių, vėliau – Palangos, Vandens, Pakalnės, o paskutinius 90 metų – Birutės gatve. Čia per upę buvo statomi ir perstatomi mediniai tiltai. 1828 m. pagrindinėje gatvėje, jungusioje miestą su keliais, vedančiais į užmiestį, link Klaipėdos ir Šventosios uostų, pastatytas metalinis  Birutės gatvės tiltas.Julius Kanarskas. Svarbiausia Kretingos gatvė, miestą jungusi su keliu į Klaipėdą svyturiolaikrastis.lt 2019-10-14

Prieš 1808 m. įsteigta Kretingos evangelikų liuteronų bažnyčia. 1831 m. sukilėliai buvo kelis kartus užėmę miestą. XIX a. – XX a. pradžioje Kretingos vienuolyne buvo kalinami Rusijos imperijos valdžiai ir bažnytinei teisei nusikaltę dvasininkai, tarp jų buvo ir 1831 m. sukilimo rėmėjų, vėliau – lietuvių spaudos draudimo priešininkų). 1854 ir 1908 m. Kretinga degė, 1889 m. sudegė. XIX a. Kretinga išsiplėtė, tapo valsčiaus centru, vyko turgūs, prekymečiai. XIX a. pabaigoje ji buvo privatus miestelis Telšių apskrityje.


XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje veikė slaptų lietuviškų mokyklų (mokė M. Drungilienė, B. Kardūnaitė). Draudžiamąją lietuvių spaudą apylinkėse platino K. Jokubauskas, I. Pocius, K. Prialgauskas, K. Tamošauskas ir kiti knygnešiai, socialdemokratų literatūrą – A. Kairys, M. Kėkštys. 1892 m. baigtas tiesti geležinkelis iš Klaipėdos į Kretingą, per Pirmąjį pasaulinį karą nutiestas geležinkelis Bajorai – Priekulė (Latvija), 1924–1932 m. – geležinkelis Kretinga – Kužiai. XX a. pradžioje įkurta gintaro apdirbimo įmonė. 1910 m. įsteigta vilnų karšykla, 1919 m. – lentpjūvė, garinis malūnas, elektros stotis (1921 m. šios įmonės sudegė), 1921 m. – aliejinė. 1925 m. įkurtas vilnų audinių fabrikas „Laisvė“.


1915–1918 m. ir 1919–1950 m. Kretinga buvo apskrities centras. 1934–1940 m. leistas žurnalas „Pranciškonų pasaulis“. 1941 m. birželio mėn., 1947–1949 m. ir 1951 m. TSRS valdžia ištrėmė 211 Kretingos gyventojų. Antrojo pasaulinio karo pradžioje Kretinga buvo subombarduota; sudegintas miesto centras. 1941 m. birželio 25 d. Kvecių miške Vokietijos Tilžės operatyvinio būrio gestapininkai ir vietiniai jų talkininkai sušaudė 215 Kretingos gyventojų, daugiausia žydų vyrų; moterys ir vaikai žydai išžudyti 1941 m. rugpjūčio – rugsėjo mėn. Pryšmančių dvare įkurtame gete. Po Antrojo pasaulinio karo Kretingos apskrities teritorijoje veikė Kardo rinktinės partizanai.

1946 m. rugpjūčio 3 d. tapo apskrities pavaldumo miestu. 1946 m. sovietų valdžios sprendimu vienuolynas uždarytas, vėliau jame įsikūrė kraštotyros muziejus, vienuolynas atkurtas 1991 m.). 1950–1995 m. Kretinga buvo rajono, Kurmaičių apylinkės centras, žvėrininkystės ūkio centrinė gyvenvietė, nuo 1995 m. yra Kretingos rajono savivaldybės centras, yra Mažesniųjų Brolių Ordino Šv. Kazimiero provincijos kurija.

1993 m. patvirtintas dabartinis Kretingos herbas.

|}

 Gyventojai 

1611 m. mieste gyveno 57 šeimos. 1667 m. Kretingoje didysis etmonas Kazimieras Jonas Sapiega valdė 583 valstiečių dūmus. 1789 m. buvo 144 kiemai.

 Tautinė sudėtis 

1897 m. iš 3418 gyventojų 1203 (35,2 %) buvo žydai.

2011 m. gyveno 19 010 žmonės:2011 m. surašymo duomenys 
 Lietuviai – 98,31% (18689);
 Rusai – 0,84% (159);
 Ukrainiečiai – 0,13% (24);
 Latviai – 0,06% (12);
 Baltarusiai – 0,06% (12);
 Lenkai – 0,06% (12);
 Vokiečiai – 0,05% (10);
 Kiti – 0,48% (92).2001 m. gyveno 21 423 žmonės:2001 m. surašymo duomenys 
 Lietuviai – 98,3% (21058);
 Rusai – 0,91% (196);
 Ukrainiečiai – 0,14% (30);
 Baltarusiai – 0,1% (22);
 Vokiečiai – 0,09% (19);
 Latviai – 0,06% (12);
 Lenkai – 0,06% (12);
 Kiti – 0,35% (74).

 Architektūra 

Kretingos miesto senoji teritorija (31,3 ha) – archeologijos ir urbanistikos paminklas. Miesto centrinė dalis stačiakampio plano, suplanuota 1607 m., vykdant Valakų reformą. Žymiausi statiniai:
 Vienbokštė trinavė bazilikinė Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia, statyta 1617 m., 1908 m. perstatyta pagal lenkų architekto S. Odrzivolskio projektą; turi gotikos, renesanso bruožų. Bažnyčios interjere vyrauja renesanso ir baroko bruožai; ypač vertingi 3 sarkofagai, dvejos medinės drožinėtos durys (visi XVII a. pradžios), choro stalės su vienuolių portretais, 3 altoriai su skulptūromis, sakykla su 11 skulptūrų (visi XVII a.), paveikslų „Šventoji Šeima“ ir „Šv. Ona“ aptaisai (abu XIX a.).
 Bernardinų (pranciškonų) vienuolyno pastatų (1610 m.) ansamblis.
 XVIII a. antros pusės – XX a. pradžios Kretingos dvaro sodyboje išliko rūmai su oranžerija (XIX a. vidurys, nuo 1992 m. Kretingos muziejus), t. p. kitų gyvenamųjų, gamybinių (XVIII a. pabaigos fachverkinis vandens malūnas, akmens mūro alaus darykla, statyta 1836 m., XIX a. antros pusės kalvė, ūkinių pastatų.
 Parkas, įkurtas XVIII a.
 Vandens malūnas, pastatytas 1769 m.
 Buvusio vienuolyno vandens malūnas, 1822 m.
 Kretingos Senosios kapinės.
 Kretingos šv. Jurgio koplyčia.
 Jurgio Ambroziejaus Pabrėžos kapo koplyčia.
 Grafų Tiškevičių neogotikinė koplyčia naujosiose kapinėse, pastatyta 1893 m., manoma, architektas Karlas Eduardas Strandmanas.
 Kretingos evangelikų liuteronų bažnyčia, perstatyta 1897 m.
 Kretingos pranciškonų gimnazijos pastatas, pastatytas 1932 m.
 Kretingos banko pastatas, architektas Mykolas Songaila, 1938 m.
 Stačiatikių Kretingos šv. Eleuterijaus koplyčia  .

 Paminklai:
 paminklas Lietuvos Nepriklausomybės dešimtmečiui paminėti, 1930 m., skulptorius Robertas Antinis, sovietinės okupacijos metais nugriautas, 1990 m. atstatytas. 
 paminklas Jurgiui Pabrėžai, 1993 m., skulptorius Algirdas Bosas, architektas Saulius Manomaitis. 
 paminklas Jonui Karoliui Chodkevičiui, 2009 m., architektas Adomas Skiezgelas. 

 Švietimas ir kultūra 

1774 m. įsteigta 6 klasių mokykla, 1793 m. perkelta į Telšius; veikė dviklasė (faktiškai – keturklasė) parapinė mokykla, 1836 m. pertvarkyta į valdinę, nuo 1864 m. dėstomąja rusų kalba, 1910 m. atidaryta valdinė mergaičių pradžios mokykla. 1920–1932 m. veikė progimnazija. 1932 m. atidaryta Kretingos pranciškonų gimnazija, nuo 1940 m. valstybinė Kretingos gimnazija, nuo 1950 m. vidurinė mokykla, nuo 1998 m. vėl Kretingos pranciškonų gimnazija.

Įstaigos
 Kretingos Jurgio Pabrėžos universitetinė gimnazija
 Kretingos Marijono Daujoto pagrindinė mokykla
 Kretingos Simono Daukanto vidurinė mokykla
 Privati Kretingos pranciškonų gimnazija
 Kretingos Marijos Tiškevičiūtės mokykla
 Kretingos suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centras
 Kretingos technologijos ir verslo mokykla (Kretingsodyje)
 Kretingos meno mokykla
 Kretingos sporto mokykla
 Vaikų ugdymo centras
 Kretingos rajono kultūros centras 
 Kretingos rajono savivaldybės Motiejaus Valančiaus viešoji biblioteka
 Kretingos muziejus.

Mokyklos-lopšeliai-darželiai
 Lopšelis-darželis „Pasaka“
 Lopšelis-darželis „Ąžuoliukas“
 Lopšelis-darželis „Žilvitis“
 Lopšelis-darželis „Eglutė“
 Mokykla-darželis „Žibutė“

Leidžiami laikraščiai „Pajūrio naujienos“ (nuo 1993 m.), „Švyturys“ (nuo 1944 m.).

 Sportas 

Nuo 1953 m. stovi Kretingos miesto stadionas, 2020 m. – Sporto ir sveikatingumo centras.

 Futbolas 
 Kretingos F.K. „Minija“ - futbolo klubas įkurtas 2017 m.
 Kretingos „Minija“ - buvęs futbolo klubas (1962-2016).
 Kretingos „Kretingos Grūdai“ dar žinomas kaip KKT futbolo klubas, žaidžiantis Trečioje lygoje.
 FK Kretinga
 FK Minija-2 Kretinga
 FK Minija-3 Kretinga

 Motobolas 
 Motobolo klubas Kretingos „Milda“ – daugkartinis atvirojo Baltarusijos motobolo čempionato prizininkasKretingos „Mildos“ motobolo komanda  Motobolo istorija Lietuvoje (sidabro medaliai 2009, 2010 ir 2011 m.). Buvę komandos pavadinimai – „Švyturys“, „Žemūktechnika“, „Uotas“ (TSRS čempionatų prizininkai ir nugalėtojai).
 2024 m. pranešta apie naujai sukurtą motobolo klubą „Kretinga“.

 Susisiekimas 

Pro Kretingą eina Šiaulių–Klaipėdos geležinkelis, yra Kretingos geležinkelio stotis, atšaka į Skuodą (nebeveikia).

Per Kretingą eina magistralinis kelias:



Krašto keliai:




Žymesni tiltai:
 Kretingos tiltas
 Birutės gatvės tiltas
 Grafo Tiškevičiaus tiltas 
 Pėsčiųjų kabamasis tiltas
 Bajorų–Ėgliškių tiltas
 Kretingos (Bajorų) geležinkelio tiltas
 Kretingos (Bajorų) geležinkelio viadukas

 Ekonomika 

Sovietmečiu buvo „Laisvės“ vilnonių audinių fabrikas, „Akmenos“ liaudies vartojimo gaminių įmonė, garsėjusi vaikiškais mediniais žaislais, tarybinis ūkis-technikumas. 1990 m. gegužės 10 d. netoli Kretingos pradėta išgauti nafta. Yra elektros tinklai, išplėtotas medienos apdirbimas, medžio gaminių, pašarų ir jų priedų (bendrovė „Kretingos grūdai“) gamyba, lapių ir audinių veisimas (Kretingos žvėrininkystės ūkis), žuvų apdorojimas („Ostsee Fish Kretinga“); statybų bendrovės „Edija“ ir „Ringesta“. ir kt

 Galerija 

 Šaltiniai 

 Nuorodos 

 Kretingos informacinis puslapis 
 Kretingos krašto enciklopedija 
 Žemaičių kultūros draugijos puslapis apie Kretingą 
 Kretingos žemėlapiai 
 Kretingos pranciškonai
 Bernardinų vienuolynas 
 Kretingos liuteronų parapija 
 Krašto informacinis portalas „Kretingos.info”