Tiesė

Tiesė – euklidinėje geometrijoje tiesė – begalinio ilgio ir plonumo linija su tokiomis savybėmis: uždėjus ant tiesės bet kurioje vietoje du taškus tarp jų esanti tiesės atkarpa bus arčiausias atstumas tarp šių taškų.

Tiesė yra pirmos eilės kreivė, n – matėje erdvėje aprašoma lygčių sistema:
.

Tiesė plokštumoje aprašoma lygtimi
 (kai kurias tieses galima išreikšti ir funkcine priklausomybe ).
Trimatėje erdvėje tiesę galima išreikšti kaip dviejų nelygiagrečių plokštumų lygčių sistemą.

Taip pat n – matėje erdvėje tiesę galima išreikšti parametrinių lygčių sistema:
.

 Istorija 
Tiesė kartu su apskritimu yra viena iš seniausių geometrinių figūrų. Senovės geometrai šiais dvi kreives laikė tobulomis, todėl joms braižyti naudojo tik liniuotę ir skriestuvą. Euklidas tiesę apibūdino kaip „ilgį be pločio“ ir „vienodą su tais pačiais taškais“.

 Apibrėžimas 
Tiesė yra taškų rinkinys, kuriame atstumas tarp bet kurių dviejų taškų yra trumpiausias.

 Tiesės erdvėje 
Dvi tiesės erdvėje gali būti:Milda Vosylienė. Geometrija 10. – Vilnius: TEV, 1999. – 11 p. ISBN 9986-546-66-4
 lygiagrečios (nesikerta)
 susikertančios (turi vieną bendrą tašką)
 prasilenkiančios. Tiesės laikomos prasilenkiančiomis, jeigu viena tiesė yra plokštumoje, o kita tiesė kerta tą plokštumą taške, kuris nepriklauso pirmajai tiesei.Vaidotas Mockus. Geometrijos žinynas moksleiviams. – Šiauliai: Šiaulių pedagoginis institutas, 1996. – 113 p. ISBN 9986-38-010-3

 Etimologija 
Žodį tiesė į lietuvių kalbos vartoseną įvedė kalbininkas Jonas Jablonskis.

 Šaltiniai 

 Nuorodos 


Kategorija:Elementarioji geometrija
Kategorija:Analizinė geometrija
Kategorija:Matematinės sąvokos