Nunarput utoqqarsuanngoravit

Lirik 
Henning Jakob Henrik Lund

 Musik 
Jonathan Petersen

 Diadopsi 
1916

 Lirik 
+Basa KalisutLatin scriptIPA transcriptionNunarput, utoqqarsuanngoravit

Niaqqut ulissimavoqq qiinik.

Qitornatit kissumiaannarpatit

Tunillugit sineriavit piinik.

Akullequtaastut merletutut

Ilinni perotugut tamaani

Kalaallinik imminik taajumavugut

Niaqquit ataqqinartup saani.

Atortillugillu tamaasa pisit

Ingerlaniarusuleqaagut,

Nutarterlugillu noqitsigisatit siumut,

Siumut piumaqaagut.

Inersimalersut ingerlanerat

Tungaalitsiterusuleqaarput,

Oqaatsit “aviisit” qanoq kingunerat

Atussasoq erinigileqaarput.

Taqilluni naami atunngiveqaaq,

Kalaallit siumut makigitsi.

Inuttut inuuneq pigiuminaqaaq,

Saperasi isumaqaleritsi.[nʉ.nɑp.put‿ʉ.tɔq.qɑs.su.aŋ.ŋo.ʁa.vit]

[ni.ɑq.qut‿ʉ.lis.sy.ma.vɔq qiː.nik]

[qi.tɔn.na.tˢit kis.su.mi.aːn.nɑp.pa.tˢit]

[tʉ.niɬ.ɬu.ɣit si.nə.ʁi.a.vit piː.nik]

[a.kuɬ.ɬə.qu.taː.sʉ.tʉt məɬ.ɬət.tʉ.tʉt]

[i.lin.ni pə.ʁɔt.tu.ɣut ta.maː.ni]

[ka.laːɬ.ɬi.nik ym.mi.nik taː.ju.ma.vu.ɣut]

[ni.ɑq.qu.it a.tɑq.qi.nɑt.tup saː.ni]

[a.tɔt.tˢiɬ.ɬu.ɣiɬ.ɬu ta.maː.sa pi.sit]

[i.ŋəɬ.ɬa.ni.ɑ.ʁu.sʉ.lə.qaː.ɣut]

[nʉ.tɑt.təɬ.ɬu.ɣiɬ.ɬu nɔ.qit.tˢi.ɣi.sa.tˢit]

[si.u.mut si.u.mut pi.u.mɑ.qaː.ɣut]

[i.nəs.sy.ma.ləs.sʉt i.ŋəɬ.ɬa.nə.ʁat]

[tu.ŋaː.lit.tˢi.tə.ʁu.sʉ.lə.qɑːp.put]

[ɔ.qaːt.tˢit a.viː.sit qa.nɔq ki.ŋu.nə.ʁat]

[a.tʉs.sa.sɔq ə.ʁi.ni.ɣi.lə.qɑːp.put]

[tɑ.qiɬ.ɬʉ.ni naː.mi a.tuŋ.ŋi.və.qɑːq]

[ka.laːɬ.ɬit si.u.mut ma.ki.ɣit.tˢi]

[i.nʉt.tʉt i.nʉː.nəq pi.ɣi.u.mi.nɑ.qɑːq]

[sa.pə.ʁa.si i.su.mɑ.qa.lə.ʁit.tˢi]
+Basa DenmarkThalbitzer, William (1916)Lidegaard, Mads (1985)Vort ældgamle land under isblinkens bavn

Med lysende snehår om dit hoved!

Du trofaste moder, som bar os i din favn,

Mens dine kysters havvildt os du loved.

Som umodne børn er vi groet af din jord

Og trygt vokset op blandt dine fjelde,

Vort navn er Kalaallit, i sagnets dybe spor

Ærværdigt for dit hvide åsyns ælde.

Og alt mens din rigdom blev brugt til vor gavn

Vi længtes mod verdens nye former.

Forløst fra de snærende bånd i hjemmets stavn

Nu fremad, frem mod fjerne mål vi stormer

I voksne nationer, stræk ud jeres hånd!

Jert spor vi nu længes snart at følge.

En verden af bøger skal mane frem den ånd,

Som bær os op på nykulturens bølge.

Umuligt nu længer at blive i ro –

Kalaallit stand op! Det ny imøde!

Som fribårne menneske herefter vil vi gro;

Begynd at tro på evnens morgenrøde!Vort ældgamle land under isblinkens bavn

Med lysende snehår om dit hoved!

Du trofaste moder, som bar os i din favn

Mens dine kysters rigdom du os loved.

Som halvvoksne børn er vi groet af din jord

Og trygt vokset op blandt dine fjelde,

Vi kalder os kalaallit i landet, hvor vi bor

Ærbødigt for dit hvide åsyns ælde.

Og alt mens vi bruger dit bugnende flor

Vi længes mod verdens nye former,

Vi fjerner hver hindring, som hæmmer dig, vor mor

Og frejdigt frem mod fjerne mål vi stormer.

De fremskredne folk et eksempel os gav

Og det vil vi også stræbe efter,

Mens bøgernes verden er vores vandringsstav,

Som bær os frem og giver nye kræfter.

Umuligt nu længer at blive i ro,

Kalaallit, mod store mål vi stævner.

Som fribårne folk vi i landet vil bo;

Begynd at tro på jeres egne evner.


 Referensi