רתיחת חול

רתיחת חול (באנגלית: Sand boil) או מזרקות חול, או געשיות חולית, מתרחשים כאשר מים תחת לחץ מבעבעים דרך מצע חול. חול ומים יוצאים אז אל פני הקרקע במהלך רעידת אדמה כתוצאה מהתנזלות בעומק רדוד. המים נראים כאילו הם רותחים בתוך החול, ומכאן השם.

געשיות חולית היא חרוט חול הנוצר על ידי פליטת חול אל פני השטח מנקודה מרכזית. החול מצטבר כחרוט עם שיפועים בזווית המנוחה של החול, ולעיתים קרובות עם מכתשון בפסגה. החרוט נראה כמו חרוט געשי קטן ויכול לנוע בגודלו בין מילימטרים למטרים בקוטר.

התהליך קשור לעיתים קרובות להתנזלות קרקע ולפליטה של חול שיכולים להתרחש במשקעים רוויים במים במהלך רעידת אדמה. האזור הסייסמי של ניו מדריד הציג מאפיינים רבים כאלה במהלך רעידות האדמה של ניו מדריד  בשנים 1811–1812. מזרקות חול סמוכים, המסודרים בשורה לאורך העתק ליניארי בתוך משקעים דקים של פני השטח נפוצים באותה מידה, וניתן עדיין לראותם באזור ניו מדריד. רעידות האדמה הללו גרמו גם לרתיחת החול הגדולה ביותר הידועה בעולם, שעדיין ניתן למצוא ליד הייטי , מיזורי, ומכונה באופן מקומי "החוף" (The Beach). אורכו 2.3 קילומטרים והוא משתרע על פני 550 דונם.

מאמץ רב מושקע במיפוי מאפייני ההתנזלות כדי לחקור רעידות אדמה עתיקות. הרעיון הבסיסי הוא למפות אזורים הרגישים לתהליך ולאחר מכן לבחון מקרוב נוכחותם או היעדרם של מאפייני התנזלות קרקע כגון: סוללות קטנות או דייק (ים) קלסטי (ים) , או סימנים למזרקות חול, שמהווים עדות חזקה לפעילות רעידות אדמה בעבר, או היעדרה.

מחקרים ארכאולוגיים מצאו, ממחקרים של רתיחות חול ואופקי קרקע, כי סדרות קודמות של רעידות אדמה גדולות מאוד התרחשו באזור ה-NMSZ (האזור הסייסמי של ניו מדריד) בפרהיסטוריה המאוחרת. בהתבסס על ממצאים שנמצאו קבורים תחת משקעי מזרקות חול וממחקרי פחמן-14, נראה כי רעידות אדמה גדולות קודמות כמו אלו של 1811–1812 התרחשו בסביבות 1450 ו-900 לספירה, וכן בסביבות 300 לספירה. נמצאו גם עדויות לסדרה לכאורה של רעידות אדמה גדולות בסביבות 2350 לפנה"ס. נמצאו ראיות לכך שרתיחות חול פרהיסטוריות, כמו אלו שנוצרו במהלך רעידות האדמה של 1811–1812, הם כנראה מבנים מורכבים הנובעים מרעידות אדמה מרובות המקובצות בצפיפות בזמן או ברצפי רעידות אדמה. מהפיזור המרחבי וגודלן של רתיחות החול ויחידות הסדימנט שלהן, החוקרים הסיקו את אזורי המקור והעריכו את מגניטודת רעידות האדמה והעוצמה הסייסמית המקסימלית בתוך כל רצף, ובכך מאפיינים את ההתנהגות המפורטת של מערכת ההעתקים.

במהלך רעידת האדמה לומה פרייטה בסן פרנסיסקו בשנת 1989, רתיחות חול העלו פסולת מרעידת האדמה של 1906. גם תהליך זה הוא תוצאה של התנזלות קרקע. על ידי מיפוי מיקום רתיחות החול שפרצו ברובע המרינה  במהלך רעידת האדמה לומה פרייטה בשנת 1989, מדענים גילו את אתר הלגונה שהייתה קיימת בשנת 1906. הלגונה, שהתפתחה לאחר בניית חומת הים של היריד, וכדי להכין את התערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק בשנת 1915 , מולאה לקראת התערוכה בחומר מילוי.

קישורים חיצוניים

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:רעידות אדמה
קטגוריה:רעידת אדמה
קטגוריה:פדולוגיה