חתול וציפור

חתול וציפור הוא ציור מאת הצייר השווייצרי־גרמני פאול קלה, שנוצר בשנת 1928. היצירה נוצרה בתקופה שבה קלה שימש כמורה בבית הספר באוהאוס בדסאו. בציור מתוארים פניו הרחבים של חתול מסוגנן, שעל מצחו ניצבת ציפור קטנה. היצירה שמורה במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.

 היסטוריה ותיאור 
קלה יצר ציורים ורישומים רבים המתארים חתולים, והידוע שבהם הוא יצירה זו. הציפור הקטנה שעל מצח החתול אמורה למעשה להימצא בתוך ראשו; ניתן להניח כי החתול חולם על טרף פוטנציאלי. בציור ממלאת הציפור תפקיד משני בלבד, בעוד שהדמות המרכזית הבלתי מעורערת היא החתול, שפניו שולטים במידה רבה במרחב התמונה.

חתולי בית נוהגים לשבת במקומות צרים. הבעת פניו של החתול מתאפיינת בערנות מאיימת, הבאה לידי ביטוי בעיניים הפקוחות ובאישונים האנכיים האופייניים לחתולים, אך גם בשלווה מסוימת. צבעוניותו של קלה ביצירה זו מאופקת, ונעה בין ורוד לחום בהיר, לצד אזורים כחלחלים, ירקרקים וסגלגלים, סכמת צבעים חמה התואמת את טבעם של חתולי הבית אוהבי החום. רק קצה האף מופיע באדום עז, בצורת לב. כסמל מוכר, הלב מבטא מעין "תשוקה אוהבת".

קלה אהב חתולים ואף גידל אותם בביתו ובסטודיו שלו. מעל הציפור מופיע מעין גרם שמימי כהה בחלק העליון של התמונה, מוטיב החוזר תכופות ביצירותיו. הצייר ראה בעולם מעין פלנטריום קוסמי שנועד להמחיש אמיתות רוחניות.

הצייר ביקש לאפשר לקווים, לצורות ולצבעים הפשוטים לפעול בכוחות עצמם ביצירותיו. הוא כינה זאת "טיפוח טהור של האמצעים". לשיטתו, על הנראה לעין לסגת, ובמקומו יש להתמקד במחשבה, בדמיון וב“רעב של התודעה”. מטרתו הייתה “להפוך חזיונות נסתרים לנראים”.

בדמויות שני היצורים בציור זה השתמש קלה בקווים ומשיכות מכחול פשוטים, המזכירים ציורי ילדים, שאותם ראה כ“מקורות של יצירתיות”. כך, צורות אליפטיות מחודדות משמשות לעיניים, ומשולשים לאף, לאוזניים ולפי החתול, מאפיינים בולטים של היצירה. גם הציפור מצוירת בקו גלי ומצומצם, הדומה בעיצובו לאזור עינו של החתול, ומזכיר את עיסוקו של קלה במשמעות הגרפית של קווים פעילים, תווכים וסבילים בצורתם המעוגלת.

החתול מיוצג כמעין "חיית עין קסומה", שכן הציפור טבועה בו כפשוטה, כמשאלה נצחית. שני בעלי החיים נמנים עם יצורי עולמו של הצייר, פרי ידיעתו, דמיונו הצורני ושפת הסימנים המרומזת והמפושטת שפיתח. סגנון זה התגבש לאחר מסעו לתוניס בשנת 1914, ובהמשך בתקופת פעילותו כמורה בבאוהאוס.

היסטוריון האמנות האמריקאי ויליאם רובין מפרש את „חתול וציפור“ מנקודת מבטה של פסיכולוגיית הגשטלט, ומתייחס לממדיהם הקטנים של ציוריו של קלה. לטענתו, בפורמטים קטנים ההתרחשות יכולה להתקיים רק “בתוך הראש”; כאן זהו החתול החושב על הציפור ואינו רוצה עוד שתצא מ“ראשו”. באמצעות ציור זה, משער קלה אולי על ידיעתו הבלתי־מודעת של הצופה, שאחרת לא היה מבין כי הציפור אינה מצויה מחוץ לחתול אלא רק בתודעתו האובססיבית.

רובין סבור כי יצירה זו ייחודית למדי בגוף עבודתו של קלה, הן מבחינת הביצוע והן מבחינת הנושא.

 תולדות הבעלות 
קלה תרם את הציור לגלריה של אלפרד פלכטהיים בברלין בשנת 1929, והוא הושאל למוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק בשנת 1930. בשנת 1934 הוא נמכר לפרנץ הרברט הירשלנד. לאחר מותו עבר בירושה לסוזן אן הירשלנד ולג’ואן אלן הירשלנד מייר. בשנת 1975 הוצע למוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, שם הוא נמצא מאז.

קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:חתולים באמנות
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:המוזיאון לאמנות מודרנית