לינדה למפניוס

לינדה מגדלנה קולברג למפניוס (בפינית: Linda Magdalena Cullberg Lampenius; נולדה ב-26 בפברואר 1970), הידועה בשם לינדה למפניוס ובשם הבמה הבין-לאומי לינדה בראבה, היא כנרת קונצרטים קלאסית פינית. היא נמנית עם כנריות שפעלו במנעד סגנוני רחב במיוחד בדורן. לצד עיסוקה המתמשך במוזיקה הקלאסית הופיעה גם בתחומי הפופ, הרוק, הפולק, הטכנו, מוזיקה מקורית (קולנוע), הג'אז ומוזיקת העולם. היא עתידה לייצג את  באירוויזיון 2026 לצד הזמר פטה פארקונן עם השיר "Liekinheitin".

 שנותיה הראשונות 
למפניוס נולדה למשפחה פינית דוברת שוודית, שבה המוזיקה שימשה רכיב יסודי במארג החיים המשפחתי. אביה, בורג'ה למפניוס (1921–2016), היה במאי תיאטרון, שחקן וזמר, וכן מלחין מחזות זמר ואופרטות. אמה, אולה אקלונד, היא שחקנית וזמרת לשעבר. שני הוריה פעלו בתיאטרון השוודי בהלסינקי. כבר בגיל שלוש החלה להופיע כזמרת לצד הוריה במסגרות אמנותיות שונות. בהמשך, בצד הופעותיה כסוליסטית והקונצרטים התזמורתיים, נהגה לנגן בכינור בליווי אביה בפסנתר, בעוד אמה נטלה חלק כזמרת בהרכב המשפחתי.

לאחר לימודיה בגן ילדים מוזיקלי החלה למפניוס בלימודי כינור סדירים בגיל חמש, בהדרכת גזה סילבאי, מפתח שיטת Colourstrings, המבוססת על קידוד צבעוני של צלילים ומרווחים מוזיקליים לשם פיתוח שמיעה פנימית, קריאה מוזיקלית והבנה תאורטית כבר בשלבי הלימוד הראשוניים. פעילותה המקצועית התגבשה בשלב מוקדם, עת הצטרפה כחברה וכסולנית להרכב הלסינקי סטרינגס בגיל שבע, לצד נגנים מבוגרים ממנה במידה ניכרת. במהלך שנות ילדותה קיימה עם ההרכב קונצרטים בין-לאומיים והופיעה בערים מרכזיות ובהן לונדון, ניו יורק וטוקיו. במקביל הופיעה פעמים רבות בטלוויזיה הפינית במסגרת סדרת הטלוויזיה האמנותית חינוכית "מיני פידלרס אין מיוזיקלנד" בערוץ Yle. בתוך פרק זמן קצר זכתה במלגת קרן התרבות השוודית על הישגיה המוקדמים, מונתה לתפקיד קונצרטמייסטרית (כנרית ראשית) של הלסינקי סטרינגס, והופיעה כסולנית עם התזמורת הסימפונית של רדיו פינלנד. באותה עת נבחרה גם לביצוע תפקידי סולו נוספים במסגרת ההרכב ויצאה עמו לסיבובי הופעות, לרבות באנגליה.

 השכלה 
למפניוס רכשה את השכלתה הגבוהה באקדמיית סיבליוס בפינלנד בשנים 1985–1997, תחילה במסגרת מחלקת הנוער ולאחר מכן במחלקת הסולנים. קבלתה למוסד התבססה על ביצוע אודישן בלבד, והיא נמנתה עם הראשונים שהתקבלו בדרך זו. במהלך לימודיה העמיקה בלימודי כינור, תאוריה והיסטוריה של המוזיקה, פדגוגיה ושירה אופראית. בד בבד עם הכשרתה שימשה כמורה לכינור לתלמידים משלה ונטלה חלק בהרכבים קאמריים שונים. רביעיית אופליה, שבה הייתה חברה, נבחרה להופיע בקונצרט הסיום של כיתת האמן שהועברה בידי רביעיית אמדאוס.

כבר בתקופת לימודיה צברה ניסיון תזמורתי רחב היקף. בשנים 1990–1997 כיהנה כקונצרטמייסטרית של תזמורת כיתת הניצוח באקדמיה, שפעלה בהנחיית הפרופסורים יורמה פאנולה וארי קלאס. במועדים שונים נשאה גם בתפקיד קונצרטמייסטרית של התזמורת הסימפונית של אקדמיית סיבליוס. במקביל שימשה כנרית ראשית בתזמורת האופרה הלאומית של פינלנד במשך שלוש שנים, טרם פנתה למסלול של קריירה סולנית מלאה.

נוסף על לימודיה הסדירים באקדמיית סיבליוס, עברה למפניוס השתלמות בארצות הברית בלימודים פרטיים אצל הפרופסור מאוריסיו פוקס. היא השתתפה בכיתות אמן ובתוכניות התמחות בפינלנד, בצרפת ובישראל, ובהן תוכנית הכינור קשת אילון בראשות שלמה מינץ, שבמסגרתה למדה אצל שמואל אשכנזי.

 קריירה 
 מוזיקה קלאסית 
למפניוס פיתחה פעילות רחבת היקף בתחום המוזיקה הקאמרית ברחבי אירופה, אסיה וארצות הברית. במסגרת זו קיימה שיתופי פעולה עם פסנתרנים אחדים, ובהם טימו קוסקינן, פולקה גרסבק, לאורה מיקולה, קרינה א. נילסון, לין הנדרי וג'ון לניהן. בד בבד עם פעילותה הקאמרית הופיעה כסולנית עם תזמורות שונות. נוסף על תזמורות עירוניות בפינלנד ובשוודיה, הופיעה עם תזמורת האופרה לה סקאלה, וכן ערכה מסעי הופעות עם התזמורת הפילהרמונית של העיר פראג. ביקורת שפורסמה בעיתון Svenska Dagbladet על ביצועה ליצירה "ציגאן" מאת מוריס ראוול עם סטוקהולם סינפונייטה עמדה על שליטתה באמצעים הטכניים של הכלי, ובהם הרמוניות מלאכותיות ופיציקטו ביד שמאל וביד ימין. למפניוס הופיעה גם כסולנית עם התזמורת הלאומית של ויילס מטעם ה-BBC, וכן עם התזמורת הסימפונית הלאומית של אירלנד מטעם RTÉ. היא השתתפה בפסטיבלים מוזיקליים לצד חוסה קאררס וקווין קנר.

בשנת 2002 קבעה את מושבה בשוודיה, ובהמשך קיימה במדינה זו קונצרטים סדירים. העיתונות השוודית ייחסה לה נוכחות בימתית מובהקת ויכולת טכנית גבוהה. במסגרת פעילותה בשוודיה הופיעה, בין היתר, עם הפסנתרן רוברט וולס, האנה הולגרסון והנבלנית מוניקה ראמוס.

לצד פעילותה בשוודיה המשיכה למפניוס להופיע בזירה הבין-לאומית. בין הופעותיה נמנו קונצרטים לחיילי נאט"ו בקוסובו, השתתפות במופע Rhapsody in Rock באולם רויאל אלברט הול בלונדון, קונצרטים באסטנה שבקזחסטן, באירקוטסק שבסיביר ובפסטיבל הקולנוע בקאן שבדרום צרפת. היא הופיעה גם באירועים תאגידיים במדינות הנורדיות ובמדינות נוספות, ובהם אירוע של מותגי הרכב פרארי ומזראטי במוסקבה. בשנת 2010 השתתפה בקונצרט הנעילה של סדרת קונצרטי הקיץ של התזמורת הסימפונית הלאומית של אירלנד מטעם RTÉ, וביצעה יצירות מאת טורלו קרולן, מייקל באלף ומייקל מקגלין. עוד באותה שנה הופיעה כסולנית עם התזמורת הקאמרית המלכותית של שוודיה בקונצרט הסיום של פסטיבל המוזיקה השנתי ה-40 בארמון המלכותי בסטוקהולם. בשנת 2011 יצאה למסע הופעות כסולנית עם תזמורת ארמון שנברון מווינה, והופיעה באולמות קונצרטים מרכזיים במדינות הנורדיות, ובהם פינלנדיה הול ואולם הקונצרטים של סטוקהולם.

בלווי כינור מתוצרת גאליאנו משנת 1781 הופיעה למפניוס בפני ראשי מדינות ובני משפחות מלוכה, ובהם נשיא פינלנד, נסיך מונקו ומשפחת המלוכה של שוודיה. היא ניגנה גם בפני אישי ציבור אירופים ואמריקאים, ובהם מזכיר ההגנה של ארצות הברית ויליאם פרי. עוד הופיעה בפני חתני פרס נובל באזור החוג הארקטי במסגרת אירועי ציון שלוש מאות שנה להולדתו של קארולוס לינאוס. למפניוס נטלה חלק בקונצרטים שנועדו לגיוס תרומות למטרות ציבוריות שונות. היא השתתפה בקונצרט הגאלה לציון מאה וחמישים שנה לבית החולים לילדים המלכה סילביה בשוודיה, הופיעה למען בתי חולים לילדים בפינלנד, וכן מטעם קרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים במסגרת חגיגות White Turf על אגם סנט מוריץ הקפוא בשווייץ. נוסף על כך השתתפה במופעי צדקה לטובת הקרן השוודית למלחמה בסרטן ילדים, והיא מופיעה בקביעות באירועי התרמה שמובילה הנסיכה סופיה משוודיה למען ילדים מאוכלוסיות מוחלשות בדרום אפריקה.

 סוגות נוספות 
 פופ ורוק 
ממוזער|250px|למפניוס מופיעה בסטוקהולם שבשוודיה.
לצד ביסוסה ככנרת קונצרטים קלאסית, פנתה למפניוס בשלהי שנת 1996 גם אל תחום המוזיקה הפופולרית, בעקבות הזמנתה להתארח בתוכנית אירוח טלוויזיונית בפינלנד ולבצע עיבוד פופולרי ליצירה טוקטה ופוגה ברה מינור מאת יוהאן סבסטיאן באך. היא נענתה להזמנה זו, ובעקבות הופעתה הוצע לה חוזה הקלטות בתחום הפופ בחברת תקליטים פינית. אלבום הבכורה שלה, שנשא את השם Linda Lampenius, יצא לאור תחילה בפינלנד בלבד, אולם עורר הד תקשורתי גם מחוץ לגבולותיה. לאחר שידור כתבה תיעודית בטלוויזיה הבריטית, ובעקבות בחינה מחודשת של הכשרתה המוזיקלית, הוזמנה למפניוס בידי אנדרו לויד ובר לשמש כנרית מובילה בסימפוניית הרוק "מטאל פילרמוניק", פרי שיתוף פעולה בינו לבין ג'ים סטיינמן, אשר הוצגה במסגרת פסטיבל סידמונטון ה-23 במחוז המפשייר. שיתוף פעולה זה הביא לחשיפה תקשורתית רחבת היקף, ובכלל זה כתבת שער במוסף התרבות של סאנדיי טיימס.

במהלך השנים שלאחר מכן קיימה למפניוס הופעות פופ-רוק ברחבי אירופה וארצות הברית, ובהן הופעות טלוויזיוניות באולם רויאל אלברט הול בלונדון ובאחוזת פלייבוי בלוס אנג'לס. בעת שהותה באנגליה עסקה בלימוד, נגינה והקלטה של מוזיקת פופ-רוק עם דייב גרגורי, הגיטריסט הראשי של XTC, עם כריס בלקוול, מתופפו של רוברט פלאנט, ועם צ'רלי ג'ונס, נגן הבס של פלאנט וג'ימי פייג', בהנחיית המפיק קרייג לאון, שפעל בין היתר עם הראמונס ובלונדי. נוסף על כך הנהיגה את להקת הפופ רוק ויולייטורס. היא שיתפה פעולה גם עם עפרה חזה והקליטה עמה באולפני אולפני אבי רוד. השיר שלהן, "Taraab", נחשב להקלטתה האחרונה של חזה, שנפטרה זמן קצר לאחר מכן.

בשנת 2003 העלתה למפניוס בתיאטרון בסטוקהולם מופע בידורי מקורי בשם Fantastix, אשר שילב נגינה בכינור, משחק, ריקוד ואכילת אש. בהמשך הופיעה עם הזמרות סופיה שלגרן, פרנילה ואלגרן ולגייליה פרייזר, וכן עם להקות רוק והבי מטאל ובהן טאקידה ומוסטאש. בשנת 2008 נמנתה עם הסולנים המרכזיים במסע העשור של המופע Rhapsody in Rock, שהועלה באולמות קונצרטים ברחבי העולם, ובעיתון "אפטונבלודט" צוין כי הייתה מן הדמויות הבולטות של הסיור. למפניוס נטלה חלק גם באירועי ספורט בין לאומיים ולאומיים. היא הופיעה במשחקי כדורסל, כדורגל והוקי קרח בפינלנד ובשוודיה, פעמיים באירוע ATP צ'מפיונס באולם רויאל אלברט הול בלונדון, וכן באירועי פורמולה 1 במונקו ובמונצה. לקראת אליפות העולם בהוקי קרח לגברים שנערכה בפראג בשנת 2004 הקליטה את "Tre Kronor", השיר הרשמי של נבחרת שוודיה בהוקי קרח. באריקסון גלוב פתחה אירועי ספורט טלוויזיוניים שונים, ובהם גאלות K-1, תחרות GE Galan בשנת 2008 וגאלת הספורט השוודית בשנת 2012.

לצד פעילותה הבימתית פעלה למפניוס גם נגנית אולפן והשתתפה בהקלטות של אמנים אחדים. בין היתר נטלה חלק באלבום Taking Chances של סלין דיון, באלבום Earth Shadow של הזמרת הסאמית יאנה מנגי שהופק בידי קי מרצ'לו, באלבום Christmas in Bethlehem של קרולה הגקוויסט, ובאלבום My Rock Favorites של נאנה גרנוול.

 מוזיקת עולם, מוזיקת חג מולד וג'אז 
בשנת 2006 החלה למפניוס לשתף פעולה עם אנסמבל המקהלה האירי Anúna. במסגרת שיתוף פעולה זה השתתפה במופע הטלוויזיוני המוזיקלי Celtic Origins, אשר שודר ברשת PBS וזכה להפצה נרחבת ביותר ממאתיים וחמישים תחנות טלוויזיה ברחבי ארצות הברית החל משנת 2007, וכן ראה אור במהדורת DVD. על פי נתוני לומינייט היה אלבום הפרויקט, Celtic Origins, לתקליט מוזיקת העולם הנמכר ביותר באמריקה הצפונית במשך חמישה שבועות רצופים בשנת 2007. למפניוס הופיעה עם Anúna בקונצרטים באירלנד ובשוודיה עד שנת 2016. ההרכב השתתף בקונצרט הנעילה של הופעות הקיץ של התזמורת הסימפונית הלאומית של אירלנד מטעם RTÉ בשנת 2010, וכן בקונצרטי חג המולד בשוודיה בשנת 2011. למפניוס השתתפה גם בהקלטות לפרויקטים נוספים של ההרכב, ובהם האלבום Illuminations משנת 2014.

למפניוס נטלה חלק בקונצרטי חג המולד רבים במהלך השנים. היא עמדה בראש סיבוב ההופעות "יולקונסרטן" בשוודיה בשנים 2004 ו-2008, אשר התקיים באולמות קונצרטים ובהיכלי ספורט ברחבי המדינה. בפינלנד קיימה קונצרטי חג מולד באתרים מרכזיים, ובהם קתדרלת בורגאו וכנסיית טמפליאוקיו. בשנת 2015 קיימה סדרת הופעות לרגל חג מולד בסטוקהולם, ובהם הופעות בכנסיית עמנואל, בכנסיית הדוויג אליאונורה ובכנסייה הפינית. היא הופיעה פעמיים גם בכנסיית גוסטב ואסה, ואחד הקונצרטים נערך בנוכחות הנסיך קרל פיליפ, דוכס ורמלנד, ורעייתו, הנסיכה סופיה.

 עיסוקים נוספים 
 דוגמנות 
לצד עיסוקה המוזיקלי פעלה למפניוס גם בתחום הדוגמנות. בשנת 1988, לאחר לימודים במסגרת בית ספר ייעודי לדוגמנות, זכתה במקום השני בתחרות דוגמנות מרכזית בפינלנד. בעקבות הישג זה השתתפה בתצוגות אופנה אחדות ובפרסומת טלוויזיונית למוצרי קפה. היא הוזמנה כמה פעמים להתמודד בתחרויות מיס פינלנד, אולם בחרה לדחות הצעות אלה כדי לייחד את זמנה לפיתוח פעילותה האמנותית ככנרת. בשנת 1996 הוצעו לה חוזי דוגמנות מטעם המותג ביורן בורג ומטעם החברה פאנוס אמפוריו. למפניוס שימשה כדוברת המותג ביורן בורג והופיעה בקמפיינים פרסומיים, בתצוגות אופנה ובאירועי קידום בפינלנד, בשוודיה ובאנגליה בשנים 1996–1999. תצוגות אלו, שחלקן שודרו בטלוויזיה, עוררו עניין ציבורי ותקשורתי, ובייחוד לנוכח שילוב נגינת הכינור בהליכתה על המסלול. בהופעתה הראשונה בחנות הכלבו של מותג NK בסטוקהולם התקבץ קהל רב מחוץ לאולם, וחלק מן המבקשים להיכנס לא יכלו לצפות במופע. הופעתה המשודרת באולם רויאל אלברט הול בלונדון, במסגרת טורניר ה-ATP Masters הראשון בין בורג לג'ון מקנרו, זכתה לסיקור נרחב בעיתונות הבריטית.

בשנת 2000 התקשרה יצרנית השעונים השווייצרית מוריס לקרואה עם למפניוס לצורך קידום סדרת השעונים Calypso באנגליה. נוסף על צילומי מערכת וחומרי פרסום השתתפה באירועי חברה שונים, ובהם אירוע שנערך במלון מנדרין אוריינטל הייד פארק בלונדון.

 משחק 
למפניוס הופיעה בילדותה בסרט הפיני Akseli and Elina משנת 1970, שבו גילמה אמה את הדמות הראשית והיא עצמה הופיעה בתפקיד בתה. במהלך שנות ילדותה נטלה חלק בתפקידים משניים בהפקות של התיאטרון השוודי בהלסינקי, ויצאה עם הלהקה לסיבובי הופעות בשוודיה ובנורווגיה. מאז שנות התשעים השתתפה במספר סדרות טלוויזיה בפינלנד ובשוודיה, ובהן Kadonnut näky, Uuno Turhapuro, ו-Cleo. היא הופיעה גם בסדרת הקומדיה Kultajukka & kumppanit בערוץ Yle, ובאחד מתפקידיה גילמה דמות סאטירית המכונה מדיה לינדה, פרודיה על ייצוגה התקשורתי בפינלנד. בעת מגוריה בלוס אנג'לס הוצעו לה תפקידים בסדרות , "מלרוז פלייס" ו"משמר המפרץ", וכן הוזמנה לשמש מנחה מוזיקלית בתוכנית אירוח טלוויזיונית. למפניוס נמנעה מחתימה על חוזים ארוכי טווח, אך הסכימה להופיע בפרק אחד של , שבו גילמה כנרת שוודית בשם אילסה לונדקוויסט המופיעה במסיבת חג מולד של מוסד ללימודי אמנות. לאחר פניות חוזרות מצד המפיק דאגלס שוורץ נענתה להופיע גם בפרק אחד של "משמר המפרץ", ובו גילמה כנרת אירופית בשם אריאנה. בשתי הסדרות שולבו קטעים מאלבום הפופ שלה, ובהם היצירות "Violator" ו-"Aquamarine".

 כתיבה 
בשנת 2003 פרסמה למפניוס את ספר זכרונותיה, "לינדה", אשר ראה אור בפינלנד בהוצאת WSOY. בחיבור זה הציגה תיאור רטרוספקטיבי של שנות ילדותה והכשרתה המוזיקלית התובענית, של מסעותיה הבין-לאומיים ושל התגבשות מעמדה בזירה האמנותית, לצד עיסוק מפורט במשברים אישיים שחוותה במהלך חייה הבוגרים. בכלל זה התייחסה לסוגיות של דימוי עצמי ירוד, מערכות יחסים פוגעניות והליכים משפטיים שניהלה נגד מנהלה האמריקאי לשעבר ואיש עסקים שנמנה עם סביבתו. הספר דן גם בהתמודדותה עם דיכאון ועם הפרעות אכילה.

במהלך השנים פרסמה למפניוס קטעים מיומניה וסיפורים קצרים בעיתונות הפינית, ובכך הרחיבה את עיסוקה בכתיבה אישית ועיונית גם מחוץ למסגרת הספרותית הארוכה. בין השנים 2010–2012 פרסמה רשומות בבלוג באתר המגזין השוודי "מאמא", ובין השנים 2012–2015 כתבה טורים באתר המגזין "קוררה". למפניוס התמודדה במשך למעלה משני עשורים עם אנורקסיה נרבוזה, אורתורקסיה נרבוזה ובולימיה נרבוזה, והתייחסה לכך בפומבי באמצעי התקשורת ובמסגרות הרצאה. בעשור השני של המאה העשרים ואחת שקדה על חיבור ספר זכרונות נוסף, שבו שבה ודנה בין היתר בהתנסויותיה בהקשר זה ובהשלכותיהן ארוכות הטווח. הספר Klassisk rebell ראה אור באוקטובר או בנובמבר 2021 בשפה השוודית, ובמקביל פורסם גם בתרגום לפינית.

 פוליטיקה, יזמות וספורט 
בשנת 1996 נבחרה למפניוס למועצת העיר הלסינקי מטעם מפלגת העם השוודית לכהונה בת ארבע שנים. כהונתה במועצה לוותה במעורבות בתחומי התרבות העירונית, ובכלל זה כחברת הנהלה של הפילהרמונית של הלסינקי. בשנת 1997 הוענק לה התואר שליחת התיירות של פינלנד בשוודיה, על רקע תרומתה לחיזוק הזיקה הציבורית השוודית בפינלנד ולהעמקת החשיפה התרבותית בין המדינות.

בין השנים 1997–2000 יזמה למפניוס והשיקה מותג משקאות סיידר שנשא את שמה, "לינדה סיידר", אשר שווק במדינות הנורדיות. בתוך פרק זמן של כשנתיים נמכרו למעלה משנים-עשר מיליון בקבוקים מן המוצר. לשם קידום המכירות הופק לוח שנה לשנת 1998, ולמפניוס קיימה מסעות שיווק ברחבי המדינה, שבמהלכם ביקרה ברשתות קמעונאיות מרכזיות, חתמה על בקבוקים של המותג והשתתפה בצילומים עם מבקרים. נכון לשנת 2016 פעלה גם בתחום העיצוב התעשייתי ועיצבה דגם ספה בשם "נורדיק סימפוני", אשר שווק באמצעות חברת C/O Home בשוודיה.

בשנות התשעים קיבלה למפניוס רישיון נהיגת ראלי. מאז השתתפה במרוצי מכוניות ופעלה כנווטת בתחרויות ראלי בפינלנד. במקביל ייסדה קבוצת מרוצי קארטינג מטעמה. היא שימשה גם כפרשנית בערוצי טלוויזיה נורדיים במהלך תחרויות הוקי קרח ומרוצי פורמולה 1 באירופה. בנוסף לכך עסקה בענפי ספורט נוספים ובהם סקי, איגרוף וצלילה, וכן התאמנה בקשתות בישראל. בשנת 2008 התאמנה באיגרוף תאילנדי בתאילנד והשתתפה בהפקת סרטון תדמיתי למחנה האימונים פיירטקס בנגפלי. למפניוס למדה ריקודים סלוניים במסגרת השתתפותה בתוכנית הטלוויזיה Let's Dance, הגרסה השוודית של "רוקדים עם כוכבים", בערוץ TV4 בשנת 2008. היא ובן זוגה לריקוד דניאל דה סילבה העפילו למספר שלבים בתחרות, ולאחר פציעה סיימו במקום השישי מבין שנים עשר משתתפים.

 חיים אישיים 
לאחר שעזבה את פינלנד בשנת 1997 השתקעה לסירוגין בלוס אנג'לס, בלונדון ובסטוקהולם. היא נשואה למרטין קולברג, עורך דין שוודי בתחום המשפט הפלילי והביטחוני. לבני הזוג שתי בנות, אוליביה, ילידת 2009, וססיליה, ילידת 2013. הוריו של קולברג הם הפרופסור יוהאן קולברג והפסיכותרפיסטית מרטה קולברג וסטון.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:כנריות
קטגוריה:מוזיקאים פינים
קטגוריה:נציגי פינלנד באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2026
קטגוריה:פיניות שנולדו ב-1970