גלושה גרואו

גלושה ארון גרואו (באנגלית: Galusha Aaron Grow; 31 באוגוסט 1823 – 31 במרץ 1907) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כיושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ה־24, בין השנים 1861–1863. הוא נבחר כדמוקרטי בבחירות לקונגרס בשנת 1850, אך עבר למפלגה הרפובליקנית החדשה באמצע שנות ה-50 של המאה ה-19, כאשר המפלגה הדמוקרטית ניסתה לכפות את הרחבת העבדות אל הטריטוריות המערביות.

גרואו נבחר ליושב ראש בית הנבחרים הקונגרס ה־37 וניהל את ישיבות בית הנבחרים בשנותיה הראשונות של מלחמת האזרחים האמריקאית. במהלך כהונתו העביר הקונגרס את חוק בית ונחלה משנת 1862, ציון דרך חקיקתי שבו תמך. גרו הפסיד בבחירות לכהונה נוספת בשנת 1862. במשך יותר ממאה שנה הוא נותר יושב ראש בית הנבחרים המכהן האחרון שהפסיד את מושבו, עד שיושב הראש טום פולי הפסיד בבחירות בשנת 1994.

לאחר שעזב את תפקידו המשיך להביע את דעתו בעניינים פוליטיים, אך לא כיהן בתפקיד נבחר. כעבור 31 שנים, גרואו ניצח בבחירות מיוחדות בשנת 1894 והחליף את . זהו אחד מפרקי הזמן הארוכים הידועים בין שתי כהונות של חבר בית הנבחרים. במהלך הקריירה שלו ייצג גרואו שלושה מחוזות קונגרס בפנסילבניה: המחוז ה־12 (1851–1853), המחוז ה־14 (1853–1863), ומחוז הבחירה הכלל-מדינתי של פנסילבניה (1894–1903).

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו והשכלה 
גרואו נולד ב-31 באוגוסט 1823 באשפורד שבקונטיקט. שמותיו הפרטיים הוצעו בידי דודה מוורמונט שביקרה את אמו בעת טקס ההטבלה: 'ארון' היה שמו של בעלה של הדודה (ארון ניקולס, 1764–1807), ו'גלושה' היה שם משפחתו של מושל ורמונט שהעריצה. משפחתו קראה לו 'גלושה' בילדותו, ולפני גיל ההתבגרות החל לכתוב את שמו כאשר סדר שמותיו הפרטיים הפוך. הוא למד באקדמיית פרנקלין במחוז ססקווהנה שבפנסילבניה ולאחר מכן באמהרסט קולג'. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין בנובמבר 1847 והחל לעסוק בעריכת דין.

 קריירה פוליטית 
 בחירות מוקדמות 
גרואו התמודד כדמוקרטי בבחירות 1850 וכיהן כחבר מפלגה זו בקונגרסים ה־32 וה־33 וכן בתחילת הקונגרס ה־34. הוא עבר למפלגה הרפובליקנית בעקבות חתימתו של הנשיא פרנקלין פירס על חוק קנזס נברסקה. בבחירות 1856 התמודד כרפובליקני ונשאר חבר במפלגה זו עד סוף הקריירה הפוליטית שלו.

 קטטה בקונגרס בשנת 1858 
במהלך הקונגרס ה־35, ב־5 בפברואר 1858, הותקף פיזית באולם בית הנבחרים בידי הדמוקרטי , והאירוע התפתח לקטטה בין חברי קונגרס מהצפון ומהדרום. קייט, שנעלב מכך שגרואו עבר לצד האולם שבו ישב, דרש ממנו בבוז לשבת וקרא לו 'גור רפובליקני שחור'. גרואו השיב כי 'שום מנהל עבדים לא יניף מעליי שוט'. קייט התרגז, אחז בגרונו של גרו וצעק כי 'יחנוק אותו בגלל זה'. קטטה רחבה שבה השתתפו כ־50 חברי קונגרס פרצה באולם והסתיימה רק לאחר שאגרוף שהחטיא חבר הקונגרס קאדוואלדר וושברן הפיל את הפאה של חבר הקונגרס . בארקסדייל הנבוך החזיר בטעות את הפאה הפוך, ושני הצדדים פרצו בצחוק ספונטני.

בהמשך אותה שנה נבחר גרואו לכהונה חמישית. כאשר הקונגרס הבא התכנס בדצמבר 1859, היה אחד מ־90 חברי קונגרס שקיבלו קולות בבחירת יושב הראש שנמשכה חודשיים וכללה 44 סבבי הצבעה, אך פרש לאחר ההצבעה הראשונה. ב־29 בדצמבר 1859 הזמין חבר הקונגרס מקרוליינה הצפונית  את גרואו לדו-קרב לאחר חילופי עלבונות ביניהם במליאה. שניהם ועוזריהם נעצרו בידי משטרת מחוז קולומביה לפני שהדו־קרב התקיים.

 בחירת יושב-ראש בשנת 1861 
הקרע המעמיק בין מדינות העבדות למדינות החופשיות האפיל על ניצחונו של גרואו בבחירות 1861. המשבר הלאומי החריף בדצמבר 1860 כאשר קרוליינה הדרומית הייתה למדינה הראשונה שפרשה מהאיחוד. ארבעה חודשים לאחר מכן, ב־12 באפריל 1861, כוחות הקונפדרציה ירו על פורט סאמטר והחלה מלחמת האזרחים. בתגובה כינס הנשיא אברהם לינקולן את הקונגרס ה־37 ב־4 ביולי. כאשר בית הנבחרים התכנס באותו יום, הוצב גרואו כמועמד לתפקיד יושב הראש, לצד פרנסיס בלייר. גרואו נבחר כבר בהצבעה הראשונה, לאחר שבלייר פרש בעקבות ההצבעה השמית, שבמהלכה עברו אליו 28 קולות.

תוצאות הבחירה (159 קולות; נדרשו 80 לניצחון):
 גלושה גרואו (רפובליקני – פנסילבניה): 99
 פרנסיס בלייר (רפובליקני – מיזורי): 12
 ג'ון קריטנדן (האיחוד החוקתי – קנטקי): 12
 ג'ון פלפס (דמוקרטי – מיזורי): 7
  (דמוקרטי – אוהיו): 7
  (דמוקרטי – ניו יורק): 7
  (דמוקרטי – אוהיו): 6
 אחרים: 9

אף על פי שמלחמת האזרחים שלטה בסדר היום – וקרב בול ראן הראשון התרחש שבועיים בלבד לאחר פתיחת מושב הקונגרס – עברו בתקופת הנהגתו כמה חוקים מרכזיים, בהם חוק מכללות מענקי הקרקע של מוריל (יוני 1862), חוק הרכבת הפסיפית שעודד בניית מסילת ברזל חוצת-יבשת, וחוק בית ונחלה, שהוביל להקמת כ־1.6 מיליון משקים חקלאיים במשך יותר ממאה שנה.

 התקופה שבין הכהונות 
גרואו, מתומכי הרפובליקנים הרדיקליים, הפסיד בבחירות 1862 והיה ליושב ראש בית הנבחרים השני ברציפות שאיבד את מושבו.

הוא היה ציר בוועידות הלאומיות של המפלגה הרפובליקנית בשנים 1864 ו־1868.

בשנת 1871 עבר ליוסטון שבטקסס, ובאותה שנה נעשה לנשיא חברת הרכבת שנודעה בשם International–Great Northern Railroad, תפקיד שבו כיהן עד 1875. לאחר מכן שב לפנסילבניה ולעיסוק בעריכת דין עד 1894.

 חזרה לקונגרס 
גרואו חזר לקונגרס כחבר בית הנבחרים מטעם פנסילבניה כנציג כלל-מדינתי בשנים 1894–1903, ושימש יושב ראש ועדת החינוך בקונגרס ה־56.

 מותו ומורשתו 
גרואו התגורר בגלנווד שבפנסילבניה משנת 1903 ועד מותו שם ב־31 במרץ 1907. ביוגרפיה עליו,
"Galusha A. Grow: Father of the Homestead Law", נכתבה בידי ג'יימס ט. דו בואה וגרטרוד ס. מת'יוז ופורסמה בשנת 1917.

אנדרטה לזכרו הוקמה בשנת 1915 במתחם בית המשפט של מחוז ססקווהנה במונטרוז שבפנסילבניה.

 קישורים חיצוניים 




קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:יושבי ראש בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1823
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1907