רולינס לאונדס

רולינס לאונדס (באנגלית: Rawlins Lowndes; ) היה עורך דין, חוואי ופוליטיקאי אמריקאי מקרוליינה הדרומית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית בשנים 1776–1778 ובשנים 1787–1790, כמושל קרוליינה הדרומית ה-32 בשנים 1778–1779, וכראש עיריית צ'ארלסטון הרביעי בשנים 1788–1789.
ראשית חייו
רולינס לאונדס נולד באי סנט קיטס שבאיי הודו המערבית הבריטיים, כבנם השלישי של הסוחר צ'ארלס לאונדס ושל רות רולינס. ב-1731 התפטר אביו מבית המחוקקים של סנט קיטס ועבר עם משפחתו ועם עבדיו לצ'ארלסטון שבפרובינציית קרוליינה הדרומית. חמש שנים לאחר מכן הוא התאבד עקב כישלון השקעותיו. בנו הבכור, ויליאם לאונדס, שב לסנט קיטס עם אמו האלמנה, נשא אישה ב-1739, וכמו רבים מבני משפחת אימו, היה למחוקק מקומי. בניו הצעירים נשארו בקרוליינה הדרומית, והושמו תחת השגחתו של השריף המקומי רוברט הול. הגדול שביניהם, צ'ארלס לאונדס, היה אז בן 17, ולאחר שסיים את חוק לימודיו בהדרכתו של הול, היה לחוואי במחוז קולטון. הוא גם נשא אישה, ולזמן קצר שירת כשריף אחרי אחיו רולינס ועד למותו ב-1763. הול הכשיר את רולינס לאונדס כעורך דין, וכאשר הוא נפטר ב-1740, המליצה לשכת עורכי הדין המקומית שימונה לתפקיד יורש זמני בלבד, כדי שרולינס לאונדס יהיה היורש הקבוע של הול כאשר הוא יגיע לגיל החוקי שנתיים לאחר מכן, לאור העובדה שב-1725 הוענקה המשרה על ידי בעלי המושבה לדודו, תומאס לאונדס וליורשיו וממלאי מקומו, וכשהכתר ירש את זכות הבעלות, חודשה הענקה זו, אם כי תומאס לאונדס מעולם לא עזב את אנגליה והעביר את התפקיד לאחרים.
קריירה
עם הגיעו לגיל 21, מונה לאונדס כפרובוסט-מרשל  של קרוליינה הדרומית, ושירת בתפקיד בין השנים 1742–1752. הצלחתו כעורך דין, ונישואיו לאישה ממשפחה מכובדת, הובילו אותו לרכוש חוות גדולות באזורים של הנהרות אשלי , קמבי  וסנטי , אותן הוא עיבד תוך שימוש בעבדים.

לאחר התפטרותו מתפקיד הפרובוסט-מרשל, נבחר לאונדס לאספה המלכותית, בית המחוקקים של המושבה, התקדם לתפקיד יושב הראש שלה, וכן כיהן כתפקיד שיפוטי, שבמסגרתו הוא שחרר אדם שנכלא בהוראת המושל והמועצה. ב-1766 התפטר לאונדס כדי לקבל מינוי מלכותי כשופט בבית המשפט העליון של המושבה. בתפקידו זה הוא הכריז על חוק הבולים כבלתי חוקי, נוגד את זכויות האדם, ולכן בלתי ניתן לאכיפה בפני בית המשפט שלו. הכרזה זו לא מצאה חן בעיני השופט הראשי של המושבה, גורדון, שהגיש כתב אישום נגד לאונדס בפני המושל והמועצה, אך לאונדס זוכה פה אחד. אף על פי כן, עם קבלת מכתב מהתובע הכללי סימפסון, שזמן קצר לאחר מכן שב לאנגליה, העביר המושל את לאונדס מתפקידו השיפוטי בראשית 1775. עם זאת, כאשר השופט גורדון הוצב זמן קצר לאחר מכן בג'מייקה, קיבל לאונדס מינוי כשופט הראשי של קרוליינה הדרומית.

במהלך הקריירה הפוליטית שלו בקרוליינה הדרומית, נעשה לאונדס לכוח מנחה של הממשלה המהפכנית. ביוני 1775 מינה הקונגרס הזמני  את לאונדס כחבר בוועדת הביטחון  יחד עם הנרי לורנס, צ'ארלס קוטוורת' פינקני ועשרה אנשים אחרים. בספטמבר אותה שנה, נמלט המושל המלכותי האחרון, הלורד ויליאם קמפבל על סיפון אוניית מלחמה לאחר שסירב להכיר בקונגרס הזמני שהכריז על עצמאות המושבה שישה חודשים לאחר מכן, במרץ 1776. באותה עת כבר היה ג'ון ראטלדג' נשיא הסנאט, ולאונדס היה חבר המועצה המחוקקת.

לאונדס היה חבר בקונגרס הפרובינציאלי הראשון והשני של קרוליינה הדרומית, באספות הכלליות הראשונה והשנייה, ובוועדות הבטיחות הראשונה והשנייה. ב-1776 הוא היה אחד מ-11 חברי הוועדה שעליה הוטלה האחריות לנסח את חוקת קרוליינה הדרומית.

למרות מעורבותו במאבק נגד הצעדים שנקטו הבריטיים ונעשו נוקשים יותר ויותר לקראת המהפכה האמריקאית, התנגד לאונדס למרד מזוין ולעצמאות מבריטניה.

ב-7 במרץ 1778 בחרה האספה הכללית של קרוליינה הדרומית בלאונדס כנשיא קרוליינה הדרומית, תפקיד בו הוא ירש את ג'ון ראטלדג', שלאחר מכן ירש אותו שוב בתפקיד. ב-19 במרץ אישר לאונדס שינויים מרכזיים בחוקת המדינה, זאת על אף הווטו שהטיל ראטלדג' קודם לכן. השינוי הראשון היה שינוי תוארו של הנשיא למושל. שינויים מרכזיים אחרים כללו שלילת סמכות הווטו של המושל על צעדי חקיקה, הקמת הסנאט של קרוליינה הדרומית שנבחר בבחירות כלליות, וניתוק הכנסייה האנגליקנית מקרוליינה הדרומית. בזמן זה הגיעה המלחמה לקרוליינה הדרומית, התקיימו פשיטות על מטעיו של לאונדס, ופעם אחת הוא נאלץ לרתום שוורים לכרכרתו לאחר שכל סוסיו נבזזו. לאונדס שיתף פעולה עם הגנרל  וכן הורה על הטלת אמברגו כללי על נמלי המושבה לשעבר, ומנע מכל הספינות לעזוב אותן.

לאחר תום כהונתו כמושל, נבחר לאונדס לסנאט של קרוליינה הדרומית מטעם מחוז סנט ברתולומאו, שאותו הוא ייצג קודם לכן בבית התחתון. לאחר מכן הוא נבחר שוב ב-1787 לבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית מטעם צ'ארלסטון, וכיהן בו עד 1790, אז הוא החליט שלא להתמודד שוב כאשר בירת המדינה עברה לקולומביה. כחבר האספה הכללית ב-1788, התנגד לאונדס נחרצות לקבלת חוקת ארצות הברית. בדיון שארך שלושה ימים הוא נאם חמש פעמים, ובמיוחד הוא התנגד לסעיפי החוקה שהעניקו לקונגרס את הסמכות לפקח על הסחר, ולהגביל את סחר העבדים האטלנטי לאחר 1808; ולריכוזיות הסמכות שניתנה לממשל הפדרלי. עם זאת, הוא סירב לעמוד לבחירה לוועידה המדינתית שקיימה דיונים על החוקה הפדרלית, שאשררה אותה ברוב של 140 תומכים מול 73 מתנגדים. במהלך אותה תקופה הוא נבחר לתפקיד ראש עירית צ'ארלסטון, וכיהן בתפקיד מספטמבר 1788 ועד ספטמבר 1789.
חיים אישיים
ממוזער|150px|שרה ג'ונס לאונדס, אשתו השלישית.
לאונדס נישא שלוש פעמים. ב-1748 הוא נשא לאישה את אמרינתייה אליוט, בתו של תומאס אליוט, אך היא נפטרה בינואר 1750. בדצמבר 1751 הוא נישא בשנית למרי קרטוויט מצ'ארלסטון, ולשניים נולדו עשרה ילדים, חלקם לא הגיעו לבגרות. בניו, תומאס לאונדס וויליאם לאונדס, הלכו בעקבות אביהם כעורכי דין, מחוקקים ובעלי אחוזות מטעים. מרי נפטרה ב-1770, ונישואיו השלישיים של לאונדס היו לשרה ג'ונס, שילדה את ויליאם ג'ונס לאונדס. חודשים ספורים לאחר מותו של לאונדס, נהרגה שרה בתאונת כרכרה.

רולינס לאונדס נפטר בצ'ארלסטון ב-24 באוגוסט 1800. הוא נטמן בכנסיית סנט פיליפ האפיסקופלית שבעיר.

קישורים חיצוניים
 רולינס לאונדס באתר אגודת המושלים הלאומית 
 רולינס לאונדס באתר The Political Graveyard 


הערות שוליים

קטגוריה:מושלי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית ללא שיוך מפלגתי
קטגוריה:חברי האספה הכללית של קרוליינה הדרומית
קטגוריה:ראשי עיריות בקרוליינה הדרומית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-18
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1721
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1800