פאצ'טה נרה

פאצ'טה נרה (באיטלקית: Faccetta Nera, "פנים שחורות יפות") הוא שיר לכת איטלקי פשיסטי וגזעני שנכתב בשנת 1935 על רקע המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, מנקודת מבטו של חייל איטלקי בצבא החולצות השחורות במהלך הפלישה לאתיופיה. כותב השיר חושק בנערה אתיופית נאה, ומציע לה לנסוע לרומא, שם מובטחים לה חיים חדשים וטובים יותר.

השיר מאמץ את הנרטיב של התעמולה הפשיסטית באיטליה, לפיה הפלישה לאתיופיה אינה כיבוש, אלא מלחמת שחרור שנועדה לבטל את העבדות באתיופיה.

היסטוריה
השיר "פאצ'טה נרה" הוא אחד משירי התעמולה שנכתבו בידי תומכי ממשלת מוסוליני באיטליה, שנועדו ליצור תמיכה עממית במשטר הפשיסטי ובשאיפות האימפריאליזם שלו. זהו שיר עליז שנועד להסתיר את אכזריות הכיבוש האיטלקי באתיופיה, שכלל בין היתר שימוש בנשק כימי נגד אזרחים.

השיר זכה לפופולריות במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה. בתקופה שבה אתיופיה נשלטה על ידי ממשלת איטליה הפשיסטית, נשים אתיופיות רבות שימשו כפילגשים לחיילי איטליה, אף על פי שחוקי הגזע באיטליה אסרו זאת.

השיר נכתב על ידי הפזמונאי רנאטו מיצ'לי, תושב רומא, והולחן על ידי מריו רוצ'ונה. השיר מפאר את הקולוניאליזם האיטלקי באפריקה, ומתייחס לתופעת הפילגשים האתיופיות כאחת הדרכים של איטליה לביצוע "ציוויליזציה" של אתיופיה.

מיצ'לי התכוון לבצע את השיר בפסטיבל זמר ב-1935, אך בסופו של דבר הוא בוצע במחזמר פופולרי שהוצג ברומא, בסצנה שבה אישה שחורה צעירה מופיעה על הבמה קשורה בשלשלאות, ואז מגיעה אליה שחקנית עטויה בדגל איטליה, משחררת אותה ומלבישה אותה בחולצה שחורה.

לאחר מכן זכה השיר למספר גרסאות כיסוי.

מילות השיר
להלן מילות השיר בתרגום חופשי לעברית.

בתרבות הפופולרית
לאחר הוצאתו להורג של בניטו מוסוליני הפך השיר לטאבו ולא נהוג להשמיע אותו בפומבי.

בגלל ההקשר ההיסטורי שלו, השיר הוא חלק מהפסקול של מספר סרטים, יחד עם שירים איטלקיים נוספים, בהם סרטו של מרטין סקורסזה "רחובות זועמים" (1973). השיר מופיע באופן בולט בסרטו של פרנצ'סקו רוזי "ישו עצר באבולי", בסצנה שבה החולצות השחורות מתארגנות לקראת כיבוש אתיופיה. כמו כן הוא חלק מהפסקול בסרטים "The Best of Enemies" של גאי המילטון (1962) ו"כרמן" של קרלוס סאורה (1990).

הערות שוליים

קטגוריה:מזרח אפריקה האיטלקית
קטגוריה:שירי 1935
קטגוריה:שירים באיטלקית