ההתנקשות בעלי ח'אמנאי

ההתנקשות בעלי ח'אמנאי הייתה תקיפה אווירית ממוקדת שבוצעה ב-28 בפברואר, 2026 בטהראן, ובמהלכה נהרג המנהיג העליון של איראן עלי ח'אמנאי. המבצע יצא לפועל ביומו הראשון של מבצע "שאגת הארי", כפעולה משולבת של  ישראל וארצות הברית. 

מלבד ח'אמנאי, נהרגו בתקיפת המתחם ארבעה בני אדם נוספים.

רקע

האייתוללה סייד עלי חוסייני ח'אמנאי היה המנהיג העליון של איראן, מרג'ע תריסרי שיעי והיה מוביל הקו השמרני בה. לפני כן כיהן כנשיאה השלישי של הרפובליקה האסלאמית.

ח'אמנאי היה ממנהיגי המהפכה האסלאמית וממעצבי המשטר של הרפובליקה האסלאמית. בשנת 1981 נעשה נשיא איראן וכיהן בתקופת מלחמת איראן–עיראק, בעת העימות המדמם בין המשטר למוג'אהדין ח'לק, ובמהלך ההתקוממות בכורדסתאן. באותה השנה, ב-27 ביוני, נפצע ח'אמנאי לאחר שנשא נאום לתפילה, כאשר פצצה שהונחה במקליט הטייפ שלפניו התפוצצה, ופגעה בזרועו, במיתרי הקול שלו ובריאותיו. מאז נהפכה ידו הימנית למשותקת.

ב-1989 מת האייתוללה רוחאללה ח'ומייני, שהיה אז המנהיג העליון של איראן, וח'אמנאי, מתוקף היותו איש אמונו של ח'ומייני, ירש אותו בתפקידו זה.

לאורך השנים ביסס ח'אמנאי את סמכותו ומשטרו והפך למנהיג המחנה השמרני. הוא וידא את קיומו של רוב חד-משמעי למחנה השמרני בפרלמנט ובנשיאות מאז תום כהונתו של מוחמד ח'אתמי כנשיא. התנגדותו למחנה הרפורמיסטי הובילה אותו לתמוך ולצדד בנשיאותו של מחמוד אחמדינז'אד, תוך זיוף תוצאות בחירות והחמרת הרודנות וחיזוק מעמדם של משמרות המהפכה.

בעניין מדיניות החוץ, ח'אמנאי הנחה את ההתפשטות של כוח קודס, את חיזוקן ומימונן של מיליציות ברחבי המזרח התיכון, שיצרו את מה שח'אמנאי כינה "ציר ההתנגדות". תוך כדי כך איראן השיגה דריסת רגל ומידה רבה של שליטה והשפעה במדינות עם אוכלוסיות שיעיות משמעותיות: בעיראק, בתימן, בסוריה ובלבנון. בהשוואה לח'ומייני, הקו שלו נגד מדינת ישראל הוא הרבה יותר תקיף ומתבטא באמירות נגדה, בסיוע נכבד לארגוני טרור הנלחמים בה ואף במעורבות שלו בעימותים ישירים עמה. ח'אמנאי הוא האחראי על תוכנית הגרעין האיראנית, שהובילה לסנקציות חריפות ולפגיעה בכלכלת איראן. התערערות הכלכלה והתגברות התסיסה האזרחית במהלך העשור השני של המאה ה-21 פגעו במעמדו של ח'אמנאי מבית, ולקראת סוף העשור שאיפותיה של איראן להפיץ את המהפכה הובילו אותה אל סף מלחמה מול ארצות הברית, שלבסוף תקפה את איראן במבצע פטיש חצות ובמבצע שאגת הארי.

 ההתנקשות 
ב-28 בפברואר 2026, בשעות הבוקר המוקדמות לפי שעון ישראל, החלו ארצות הברית וישראל בתקיפה אווירית נגד איראן. בגל הראשון של המתקפה לאחר השעה 8 בבוקר שעון ישראל, הותקפו מערכות הגנה ומפקדת המודיעין האיראנית. הותקפו שני כינוסים שונים של ההנהגה הפוליטית והצבאית, בהם מועצת ההגנה האיראנית, במטרה להרוג בכירים.

ח'אמנאי שהה אז באזור בטהראן, שבו התגורר בדרך כלל. בעקבות מודיעין צבאי מדויק התקיפה בוצעה במועד אליו המתינו זמן רב ובעת התקיפה שוגרו למעלה מ-30 חימושים על ידי מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי על מתחם המגורים שלו. מלבדו נהרגו גם עלי שמח'אני, יועצו הבכיר לענייני ביטחון וראש מועצת ההגנה האיראנית; מחמד שיראזי, ראש הלשכה הצבאית של ח'אמנאי; עזיז נסירזאדה, שר ההגנה האיראני; מפקד משמרות המהפכה האסלאמית מוחמד פאכפור; עבד א-רחים מוסאווי, ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של איראן; ועוד. קציני מודיעין זיהו 3 פגישות שונות של בכירים פוליטיים וצבאיים, ועל פי דובר צה"ל נהרגו 40 בכירים איראנים בתוך דקה אחת.

ב-1 במרץ פרסמה התקשורת הממלכתית באיראן באורח רשמי כי ח'אמנאי נהרג בעת ששהה במשרדו בשעות המוקדמות של שבת. במדינה הצהירו על 40 ימי אבל.

 תגובות 

עם אישור חיסולו, איראנים רבים בתוך המדינה ומחוצה לה חגגו את מותו.

מדינות מוסלמיות הביעו צער או גינו את החיסול. רוסיה, סין וצפון קוריאה גינו בחריפות את החיסול.

חלק ממדינות אירופה בירכו על החיסול והביעו תקווה שמותו של ח'אמנאי יביא תקווה וחופש לעם האיראני.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

ח'אמנאי, עלי
קטגוריה:איראן: פוליטיקה
קטגוריה:עלי ח'אמנאי
קטגוריה:מבצע שאגת הארי
קטגוריה:2026 באיראן