דוריס מילר

דוריס "דורי" מילר (באנגלית: Doris "Dorie" Miller; 12 באוקטובר 1919 – 24 בנובמבר 1943) היה מלח בצי ארצות הברית והאפרו-אמריקאי הראשון שקיבל את צלב הצי, והיה מועמד למדליית הכבוד. כעובד מטבח דרגה שנייה על סיפון אוניית המערכה וירג'יניה המערבית (BB-48) (באנגלית: USS West Virginia), מילר עזר לשאת מלחים פצועים למקום מבטחים במהלך המתקפה על פרל הארבור. לאחר מכן הוא אייש תותח נ"מ ואף על פי שלא עבר הכשרה קודמת בתותחנות, הפיל רשמית מטוס אחד (על פי רישומי מחלקת הצי), אם כי מילר ועדי ראייה אחרים טענו להפלת ארבעה עד שישה מטוסים.

מילר קיבל את צלב הצי מידי אדמירל צ'סטר נימיץ ב-27 במאי 1942, אך מלחים וקציני צי רבים האמינו שגבורתו של מילר ראויה למדליית הכבוד. מילר היה מועמד למדליית הכבוד על ידי חבר קונגרס ממישיגן וסנאטור מניו יורק, והעיתונות השחורה ניהלה קמפיין נלהב להענקת העיטור למילר. מזכיר הצי פרנק נוקס, שהתנגד לשירות מלחים שחורים בתפקידי לחימה כלשהם, המליץ נגד הענקת מדליית הכבוד למילר. אף מלח, חייל או נחת שחור לא זכה במדליית הכבוד בין השנים 1941 ל-1945, ובשנת 1996 היה ורנון בייקר הווטרן השחור היחיד ממלחמת העולם השנייה שקיבל את העיטור בעודו בחיים.

ביוני 1943 קודם מילר לדרגת נגד-טבח מחלקה שלישית (באנגלית: Cook Petty Officer, Third Class). בנובמבר 1943 נהרג מילר בקרב כאשר ספינתו, נושאת המטוסים המלווה ליסקום ביי (באנגלית: USS Liscome Bay), טורפדה על ידי צוללת יפנית במהלך קרב מקין באיי גילברט, עם אובדן של 702 קצינים ומלחים, היא נחשבת הטבעת נושאת המטוסים הקטלנית ביותר בתולדות צי ארצות הברית.

הפריגטה אא"ה מילר (FF-1091) ונושאת המטוסים אא"ה דוריס מילר (CVN-81) נקראות על שמו.

 ראשית חייו והשכלה 
מילר נולד בווייקו, טקסס, ב-12 באוקטובר 1919, לקונרי והנרייטה מילר. הוא נקרא דוריס, כיוון שהמיילדת שסייעה לאמו הייתה משוכנעת לפני לידתו שהתינוק יהיה ילדה. הוא היה השלישי מבין ארבעה בנים ועזר בעבודות הבית, בישול וכביסה, וכן עבד בחווה המשפחתית. הוא היה פולבק בקבוצת הפוטבול בתיכון אלכסנדר ג'יימס מור בווייקו. הוא החל ללמוד בכיתה ח' ב-25 בינואר 1937, בגיל 17; הוא נשאר כיתה בשנה שלאחר מכן בגלל הישגים נמוכים, ולכן החליט לנשור מבית הספר. הוא מילא את זמנו בציד סנאים עם רובה בקוטר 0.22 והשלים קורס בהתכתבות בפחלוץ. הוא הגיש מועמדות להצטרף לחיל השימור האזרחי אך לא התקבל. באותה עת היה גובהו כ-1.90 מטר ומשקלו מעל 90 ק"ג. מילר עבד בחווה של אביו עד זמן קצר לפני יום הולדתו ה-20.

כינויו של מילר "דורי" (Dorie) עשוי היה לנבוע מטעות דפוס. הוא היה מועמד להכרה על פעולותיו ב-7 בדצמבר 1941, והעיתון פיטסבורג קורייר פרסם כתבה ב-14 במרץ 1942, שבה נכתב שמו כ"דורי מילר". מאז, כותבים מסוימים הציעו שזה היה "כינוי לחברים לצוות ולידידים".

 קריירה בצי 
מילר התגייס לצי ארצות הברית כעובד מטבח דרגה שלישית בתחנת הגיוס הימי בדאלאס, טקסס, לשש שנים ב-16 בספטמבר 1939. עובד מטבח היה אחד הדירוגים המעטים שהיו פתוחים באותה עת למלחים שחורים. הוא הועבר לבסיס הצי נורפוק, והגיע ב-19 בספטמבר. לאחר בית הספר לאימונים, הוא הוצב על ספינת התחמושת אא"ה פירו ולאחר מכן הועבר ב-2 בינואר 1940 לאוניית המערכה מסדרת קולורדו וירג'יניה המערבית (BB-48). על סיפון וירג'יניה המערבית הוא החל להתאגרף באופן תחרותי, והפך לאלוף הספינה במשקל כבד. ביולי הוא היה בתפקיד זמני על סיפון אא"ה נבדה (BB-36) בבית הספר לתותחנות סוללה משנית. הוא חזר לספינה וירג'יניה המערבית ב-3 באוגוסט. הוא קודם בדירוג לעובד מטבח דרגה שנייה ב-16 בפברואר 1941.

 המתקפה על פרל הארבור 

ממוזער|איור של מילר מגן על הצי בפרל הארבור, מאת צ'ארלס אלסטון, משרד המידע המלחמתי של ארצות הברית
מילר התעורר ב-6:00 בבוקר ב-7 בדצמבר 1941, על סיפון האונייה וירג'יניה המערבית. הוא הגיש ארוחת בוקר ואסף כביסה ב-7:57 בבוקר כאשר מטוסים מנושאת המטוסים היפנית אקאגי ירו את הראשון מבין שבעה טורפדות שפגעו בוירג'יניה המערבית. אזעקת "עמדות קרב" נשמעה; מילר פנה לעמדת הקרב שלו, מחסן תחמושת של סוללת נ"מ באמצע הספינה, רק כדי לגלות שטורפדו הרס אותה.

הוא הלך ל"טיימס סקוור" על הסיפון, נקודה מרכזית בספינה שבה הצטלבו המעברים האורכיים והרוחביים, דיווח על זמינותו לתפקיד אחר והוצב לעזור לשאת מלחים פצועים למקומות בטוחים יותר. לוטננט קומנדר דואר סי. ג'ונסון, קצין הקשר של הספינה, הבחין במילר וראה את כוחו הפיזי, ולכן הורה לו להתלוות אליו למגדל ניווט בגשר הדגל כדי לסייע בהזזת קפטן הספינה, מרווין בניון, שנפצע פצע עמוק בבטנו ככל הנראה מרסיס לאחר ההתקפה היפנית הראשונה. מילר ומלח נוסף הרימו את המפקד אך לא הצליחו להוריד אותו מהגשר, ולכן נשאו אותו על אלונקה מעמדתו החשופה בגשר הפגוע למקום מוגן על הסיפון מאחורי מגדל הניווט, שם נשאר במהלך ההתקפה היפנית השנייה. קפטן בניון סירב לעזוב את עמדתו, תשאל את קציניו ואנשיו על מצב הספינה, ונתן פקודות והוראות לאנשי הצוות להגן על הספינה ולהילחם. כיוון שלא ניתן היה לרדת לסיפון למטה בגלל עשן ולהבות, הוא נישא במעלה סולם לגשר הניווט, שם מת מאובדן דם למרות הסיוע מחובש. הוא עוטר לאחר מותו במדליית הכבוד.

לוטננט פרדריק ה. וייט הורה למילר לעזור לו ולסג"ם ויקטור דלאנו לטעון את מקלעי הנ"מ M2 בראונינג הלא מאוישים מס' 1 ומס' 2 מאחורי מגדל הניווט. מילר לא הכיר את הנשק, אך וייט ודלאנו הנחו אותו כיצד להפעיל אותו. דלאנו ציפה שמילר יזין תחמושת לתותח אחד, אך תשומת לבו הוסחה, וכשהביט שוב, מילר ירה באחד התותחים. וייט טען אז תחמושת לשני התותחים והקצה למילר את התותח הימני.

מילר ירה בתותח עד שאזלה לו התחמושת, ואז נצטווה על ידי לוטננט קלוד וי. ריקטס לעזור לשאת את הקפטן לגשר הניווט מחוץ לעשן השמנוני הסמיך שיצרו השריפות הרבות על הספינה ובסביבתה; מילר קיבל קרדיט רשמי על הפלת לפחות שני מטוסים עוינים. "אני חושב שהורדתי את אחד המטוסים היפניים האלה. הם צללו די קרוב אלינו", אמר מאוחר יותר. מטוסים יפניים הטילו לבסוף שתי פצצות חודרות שריון דרך סיפון אוניית המערכה ושיגרו חמישה טורפדות בקוטר 18 אינץ' (460 מ"מ) לצדה השמאלי. כשההתקפה נחלשה לבסוף, מילר עזר להעביר מלחים פצועים דרך שמן ומים לסיפון האחרה, ובכך "ללא ספק הציל את חייהם של מספר אנשים שאחרת היו עלולים ללכת לאיבוד".

הספינה נפגעה קשות מפצצות, טורפדות והפיצוצים והשריפות שנוצרו בעקבותיהם, אך הצוות מנע את התהפכותה על ידי הצפה נגדית של מדורים. במקום זאת, האונייה וירג'יניה המערבית שקעה לקרקעית הנמל במים רדודים בעוד הצוות ששרד נטש את הספינה, כולל מילר; הספינה נמשתה מאוחר יותר ושוקמה להמשך שירות במלחמה. על האונייה וירג'יניה המערבית, 132 אנשים נהרגו ו-52 נפצעו מההתקפה היפנית. ב-13 בדצמבר, התייצב מילר בסיירת הכבדה אא"ה אינדיאנפוליס (CA-35).

 ציון לשבח 
ממוזער|אדמירל צ'סטר נימיץ עונד את צלב הצי למילר בטקס על סיפון האנטרפרייז (CV-6) בפרל הארבור, ב-27 במאי 1942.
ב-1 בינואר 1942, הצי פרסם רשימת ציונים לשבח על פעולות ב-7 בדצמבר. ביניהם היה ציון לשבח אחד לגבר שחור אלמוני. האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים (NAACP) ביקש מהנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט להעניק את צלב השירות המצוין למלח השחור האלמוני. ועדת העיטורים של הצי קיבלה המלצה לשקול הכרה במלח. ב-12 במרץ, כתבה של Associated Press נקבה בשמו של מילר כמלח, בציטוט העיתון האפרו-אמריקאי פיטסבורג קורייר; דיווחי חדשות נוספים נתנו קרדיט ללורנס ד. רדיק על חשיפת השם באמצעות התכתבות עם מחלקת הצי, ודיווחים אלה הפכו להיבטים משפיעים במתן לגיטימציה רבה יותר לקמפיין הדאבל וי. בימים הבאים, הסנאטור ג'יימס מיד הציג הצעת חוק בסנאט [S. 2392] להעניק למילר את מדליית הכבוד, (left column) S. 2392 וחבר בית הנבחרים ג'ון דינגל האב הציג הצעת חוק תואמת בבית הנבחרים [H.R. 6800]. (right column) H.R. 6800

מילר הוכר כאחד מ"גיבורי ארצות הברית הראשונים של מלחמת העולם השנייה". הוא זכה לשבח במכתב חתום על ידי מזכיר הצי של ארצות הברית פרנק נוקס ב-1 באפריל, ולמחרת רדיו CBS שידר פרק בסדרה They Live Forever, שהמחיז את פעולותיו של מילר. ארגונים שחורים החלו בקמפיין לכבד את מילר בהכרה נוספת. ב-4 באפריל, הפיטסבורג קורייר הפציר בקוראים לכתוב לחברי ועדת הצי של הקונגרס בתמיכה בהענקת מדליית הכבוד למילר. ועידת הנוער הכושי הכל-דרומית השיקה קמפיין חתימות ב-17–19 באפריל. ב-10 במאי, הקונגרס הלאומי הכושי גינה את המלצתו של נוקס נגד הענקת מדליית הכבוד למילר. ב-11 במאי אישר הנשיא רוזוולט את צלב הצי למילר.

ב-27 במאי הוכר מילר באופן אישי על ידי אדמירל צ'סטר נימיץ, מפקד צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית, על סיפון נושאת המטוסים אנטרפרייז (CV-6) שעגנה בפרל הארבור. נימיץ העניק למילר את צלב הצי, שהיה אז העיטור השלישי בחשיבותו בצי על גבורה בקרב, אחרי מדליית הכבוד ומדליית השירות המצוין של הצי; ב-7 באוגוסט 1942, הקונגרס תיקן את סדר הקדימות, והציב את צלב הצי מעל מדליית השירות המצוין. נימיץ אמר על הציון לשבח של מילר: "זה מציין את הפעם הראשונה בעימות זה שבה הוענק כבוד כה רב בצי האוקיינוס השקט לחבר בגזע שלו, ואני בטוח שהעתיד יראה אחרים מכובדים באופן דומה על מעשי גבורה."

 חזרה לארצות הברית ולמלחמה 
ימין|ממוזער|מילר משוחח עם מלחים ואזרח בתחנת האימונים הימית גרייט לייקס, 7 בינואר 1943
מילר קודם בדירוג לעובד מטבח דרגה ראשונה ב-1 ביוני 1942. ב-27 ביוני קרא הפיטסבורג קורייר לאפשר לו לחזור הביתה לסיבוב הופעות למכירת איגרות חוב מלחמה יחד עם גיבורי מלחמה לבנים. ב-25 ביולי פרסם הפיטסבורג קורייר תמונה של מילר עם הכיתוב "הוא נלחם... שומר על המגב" לצד תמונה של ניצול לבן מהמתקפה על פרל הארבור המקבל דרגת קצונה. כיתוב התמונה קבע שהצי הרגיש שמילר "חשוב מדי בהמתנה לשולחנות באוקיינוס השקט" מכדי שיחזור לארצות הברית.
שמאל|ממוזער|318x318 פיקסלים|כרזת גיוס לצי ארצות הברית מ-1943 המציגה את מילר ואת צלב הצי שלו
ב-23 בנובמבר חזר מילר לפרל הארבור ונצטווה לצאת לסיבוב הופעות לאגרות מלחמה בעודו מוצב באינדיאנפוליס. בדצמבר, ובינואר 1943, הוא העביר מצגות באוקלנד, קליפורניה, בעיר הולדתו וייקו, בדאלאס, ולכיתה הבוגרת הראשונה של מלחים שחורים בתחנת האימונים הימית גרייט לייקס. הוא הופיע בכרזת הגיוס לצי משנת 1943 "מעל ומעבר לקריאת החובה", שעוצבה על ידי דייוויד סטון מרטין.

בפברואר 1943 שונה תואר "עובד המטבח" (mess attendant) לתואר "דייל" (steward's mate) על ידי הצי. ב-15 במאי התייצב מילר במספנת הצי בפיוג'יט סאונד בברמרטון, וושינגטון, והוצב בנושאת המטוסים המלווה החדשה שנבנתה ליסקום ביי (CVE-56). הוא קודם בדירוג לטבח דרגה שלישית ב-1 ביוני. לספינה היה צוות של 960 איש, ותפקידיה העיקריים היו לשמש כליווי לשיירה, לספק מטוסים לסיוע אווירי קרוב במהלך מבצעי לוחמה אמפיבית, ולהעביר מטוסים לבסיסים ימיים ונושאות מטוסים בים. הליסקום ביי הייתה אוניית הדגל של פלגת נושאות המטוסים 24 שהייתה תחת פיקודו של תת-אדמירל הנרי מ. מליניקס. ב-22 באוקטובר, הפליגה הליסקום ביי לפרל הארבור.

 מותו 
לאחר אימונים במימי הוואי, עזבה הליסקום ביי את פרל הארבור ב-10 בנובמבר 1943, כדי להצטרף לכוח המשימה הצפוני, קבוצת משימה 52. נושאת המטוסים של מילר לקחה חלק בקרב מקין (פלישה למקין על ידי יחידות של צוות הקרב הרגימנטלי ה-165 של הצבא, הדיוויזיה ה-27) שהחל ב-20 בנובמבר. ב-24 בנובמבר, יום לאחר שמקין נכבשה על ידי חיילים אמריקאים וערב חג ההודיה (הטבחים הפשירו את תרנגולי ההודו הקפואים מפרל הארבור), שייטה הליסקום ביי ליד בוטאריטארי (האי הראשי של אטול מקין) כאשר נפגעה ממש לפני עלות השחר בירכתיים על ידי טורפדו מצוללת יפנית I-175 (שירתה ארבעה טורפדות לעבר קבוצת משימה 5312). הטורפדות והפצצות של נושאת המטוסים עצמה התפוצצו, וגרמו לספינה לשקוע תוך 23 דקות. היו 272 ניצולים מצוות של מעל 900, אך מילר היה בין שני שלישים מהצוות שנרשמו כ"נעדרים המשוערים כמתים". הוריו קיבלו הודעה שהוא נעדר ב-7 בדצמבר 1943. הליסקום ביי הייתה הספינה היחידה שאבדה במערכה באיי גילברט ומרשל.

טקס זיכרון נערך למילר ב-30 באפריל 1944, בכנסייה הבפטיסטית השנייה בווייקו, טקסס, בחסות מועדון הניצחון. ב-28 במאי, אנדרטת גרניט הוקדשה בתיכון מור בווייקו לכבודו. מילר הוכרז רשמית כמת על ידי הצי ב-25 בנובמבר 1944, שנה ויום לאחר אובדן הליסקום ביי. אחד מאחיו שירת גם הוא במהלך מלחמת העולם השנייה.

 עיטורים צבאיים 
עיטוריו ופרסיו של מילר:
שורה ראשונהצלב הצילב הארגמן
(לאחר המוות)שורה שנייהסרט פעולה קרבית
(לאחר המוות)מדליית ההתנהגות הטובהמדליית שירות ההגנה האמריקאי
עם אבזם "FLEET" (כוכב ארד)שורה שלישיתמדליית המערכה האמריקאיתמדליית המערכה באסיה-האוקיינוס השקט
עם שני כוכבי ארדמדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה (ארצות הברית)
(לאחר המוות)

 ציון לשבח לצלב הצי 
על מסירות בולטת לחובה, אומץ יוצא דופן והתעלמות מביטחונו האישי במהלך ההתקפה על הצי בפרל הארבור, טריטוריית הוואי, על ידי כוחות יפניים ב-7 בדצמבר 1941. בעודו לצד הקפטן שלו בגשר, מילר, למרות הפצצות וירי מקלעים של האויב ונוכח אש רצינית, סייע בהזזת הקפטן שלו, שנפצע אנושות, למקום בטוח יותר, ומאוחר יותר אייש והפעיל מקלע המכוון למטוסים תוקפים של האויב היפני עד שנצטווה לעזוב את הגשר.

 מורשת 
ממוזער|לוחית זיכרון לדורי מילר במוזיאון הלאומי למלחמה באוקיינוס השקט
ממוזער|אנדרטת דורי מילר בקואופרטיב הדיור הקרוי על שמו בקורונה, קווינס
ממוזער|אודיטוריום דוריס מילר באוסטין, טקסס
ממוזער|מילר (FF-1091), פריגטה מסדרת נוקס שנכנסה לשירות ב-1973 לכבודו של מילר

 אנדרטאות

 אנדרטת דוריס מילר, מיצב אמנות ציבורי על גדות הנהר ברזוס בווייקו. פסל ברונזה בגובה תשעה רגל (כ-2.7 מטר) נחשף ב-7 בדצמבר 2017.
 לוח זיכרון מברונזה בקהילת הדיור "פארק דוריס מילר" הממוקמת ליד בסיס פרל הארבור; אורגן על ידי אחווה אלפא קאפה אלפא והוקדש ב-12 באוקטובר 1991, שהיה אמור להיות יום הולדתו ה-72 של מילר.
 לוח בחצר הזיכרון במוזיאון הלאומי למלחמה באוקיינוס השקט בפרדריקסבורג, טקסס.

 בתי ספר

 חטיבת הביניים דורי מילר, אניס, טקסס
 בית הספר היסודי דוריס מילר, סן אנטוניו, טקסס (נפתח ב-1947)
 בית הספר היסודי דוריס מילר, סן דייגו, קליפורניה (נחנך ב-28 באפריל 1976)
 בית הספר היסודי דורי מילר, ווייקו, טקסס (נסגר ב-2012)
 חטיבת הביניים דוריס מילר, סן מרקוס, טקסס

 בקהילה

 מרכז קהילתי בלדסו–מילר, מתקן נופש ופנאי בווייקו, טקסס, הנקרא במשותף גם על שמו של ג'ולס בלדסו
 מרכז קהילתי דורי מילר, מתקן נופש ופנאי בסן אנטוניו, טקסס
 דרך דורי מילר, שמפיין, אילינוי
 בתי דורי מילר, מתחם דיור בגארי, אינדיאנה
 בתי דורי מילר, מתחם קואופרטיב דיור שנבנה ב-1953 בשכונת קורונה בקווינס, ניו יורק
 פארק דורי מילר, לואיסבורג, וירג'יניה המערבית
 אודיטוריום דוריס מילר, פארק רוזווד, אוסטין, טקסס
 מרכז קהילתי דוריס מילר, ניופורט ניוז, וירג'יניה
 ימק"א משפחת דוריס מילר, ווייקו, טקסס
 לולאת דוריס מילר, הונולולו, הוואי, עם אנדרטה הממוקמת בקצה הצפוני של הרחוב
 פארק הזיכרון דוריס מילר, בית קברות בגבול ווייקו ובלמיד, טקסס
 מרכז הנופש דורי מילר, סן אנטוניו, טקסס

 בהקשר צבאי

 מילר (FF-1091), משחתת ליווי (שסווגה מחדש כפריגטה מסדרת נוקס ב-30 ביוני 1975) שנכנסה לשירות ב-30 ביוני 1973; והוצאה משירות ב-15 באוקטובר 1991, נקראה על שמו.
 מגורי החוגרים הרווקים בתחנת הצי גרייט לייקס הוקדשו למילר ב-7 בדצמבר 1971.
 מטבח דורי מילר, המטבח הראשי במחנה למונייה בג'יבוטי
 חדר האוכל דוריס מילר, תחנת האוויר של הצי צ'ייס פילד, ביוויל, טקסס
 פארק דוריס מילר, קהילת דיור לאנשי צבא בהונולולו
 אא"ה דוריס מילר (CVN-81), נושאת מטוסים עתידית מסדרת ג'רלד פורד, הוכרזה ב-19 בינואר 2020. הספינה מתוכננת לעבור את הנחת השדרית ב-2026 ולהיות מושקת ב-2029.

 קשור לחיילים משוחררים

 סניף דורי מילר מס' 14, סניף של נכי המלחמה האמריקאים בוושינגטון די. סי.
 עמדת דורי מילר מס' 546, עמדה של הלגיון האמריקאי ברסין, ויסקונסין
 עמדת דורי מילר מס' 915, עמדה של הלגיון האמריקאי בשיקגו
 עמדת דורי אי. מילר מס' 817, עמדה של הלגיון האמריקאי בבומונט, טקסס
 המרכז הרפואי של המחלקה לענייני ווטרנים דוריס מילר בווייקו, טקסס; כולל אנדרטה ודרך בשם "מעגל דוריס מילר".

 רדיו

 בשנת 1942, פעולותיו של מילר הומחזו בסדרת הרדיו של CBS הם חיים לנצח (באנגלית: They Live Forever).
 הפרק 25 באפריל 1944 של סדרת הרדיו של CBS קולומביה מציגה את קורווין (באנגלית: Columbia Presents Corwin), שכותרתו "דורי קיבל מדליה", היה בכיכובם של קנדה לי וג'וש וייט ב"אופרת ג'אז וג'ייב" של נורמן קורווין על מילר.
 בשידור ה-9 בדצמבר 1945 של סדרת הרדיו שלו Orson Welles Commentaries ב-ABC, הציג אורסון ולס מחווה לדוריס מילר ושוחח עם אביו, קונרי מילר. התוכנית, ששודרה ממרכז האימונים וההפצה הימי של ארצות הברית באי טרז'ר, סן פרנסיסקו, הודיעה על קריאתם של שלושה מתחמי תיאטרון לכבוד שלושה מגיבורי מלחמת העולם השנייה שנהרגו בקרב. תיאטרון אחד נקרא על שם דוריס מילר; שני התיאטראות האחרים נקראו על שם מקבלי מדליית הכבוד ג'ון בזילון ואדוארד או'הייר.

 קולנוע וטלוויזיה

 דמותו של מילר גולמה על ידי השחקן אלוון האוורד בסרט טורה! טורה! טורה! משנת 1970.
 דמותו של מילר גולמה על ידי השחקן קובה גודינג ג'וניור בסרט פרל הארבור משנת 2001.
 הענקת צלב הצי למילר תוארה בסרט הקרב על מידוויי משנת 2019.
 מילר מגולם על ידי עבדול סולימאן בסדרה של נשיונל ג'יאוגרפיק "Erased: WWII Heroes of Colour" המתמקדת בו ובחבריו למטבח האפרו-אמריקאים ג'ורג' בלאנד וקלארק סימונס.

 אחרים

ממוזער|חשיפת סדרת בולי הזיכרון "מלחים מצטיינים" במהלך טקס באנדרטת הצי של ארצות הברית

 קרן דורי מילר, שנוסדה ב-1943, החלה להעניק פרס שנתי ב-1947 ליחיד או קבוצה שנחשבו בולטים בתחום יחסי הגזע. בין הזוכים נמנו ג'קי רובינסון, ג'סי אוונס ואלינור רוזוולט. הפרס הפך מאוחר יותר ל"פרס המורשת והחירות האמריקאית".
 השיר Negro Hero (באנגלית: גיבור כושי) של גוונדולין ברוקס (1945) מסופר מנקודת מבטו של מילר.
 בשנת 2002, מולפי קטה אסנטה כלל את מילר ברשימתו 100 האפרו-אמריקאים הגדולים ביותר.
 מילר כובד על ידי שירות הדואר של ארצות הברית כאחד מארבעה "מלחים מצטיינים", עם בול זיכרון בערך של 44 סנט שהונפק ב-4 בפברואר 2010. עוד כובדו ויליאם סימס, ארלי ברק וג'ון מקלוי.

 לקריאה נוספת 





 קישורים חיצוניים 

 דו"ח פעולה של USS West Virginia, ל-7 בדצמבר 1941, דרך פיקוד ההיסטוריה והמורשת הימית
 "דורי קיבל מדליה" (אודיו) מ-25 באפריל 1944, דרך radioechoes.com
 "פירושים של אורסון וולס" (אודיו) מ-9 בדצמבר 1945, דרך indiana.edu
 החוויה הטקסנית – טום לנדרי מציג את דורי מילר (וידאו), ארכיון התמונה הנעה בטקסס
 אנדרטת דוריס מילר, אמנויות תרבות של וואקו
 חלק מחייו מסופר מחדש בדרמת הרדיו משנת 1948 "אוטוביוגרפיה של גיבור", שהוצגה מתוך "Destination Freedom", שנכתבה על ידי ריצ'רד דורהאם.

 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:מעוטרי צלב הצי
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצי ארצות הברית
קטגוריה:חוגרים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא אמריקאים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1943