המאבק נגד מעבר הרכבת הקלה בשכונות החרדיות

המאבק נגד מעבר הרכבת הקלה בשכונות החרדיות הן פעולות מחאה מתמשכות של פלגים קיצונים חרדיים נגד בניית תוואי הקו הירוק של הרכבת הקלה ברחוב בר-אילן וירמיהו בירושלים, אשר החלו בשנת 2020.

 רקע 
הקו הירוק הוא קו הרכבת הקלה השני המוקם בירושלים. עבודות התשתית החלו במאי 2018, והקו עתיד לחבר בין שכונת גילה בדרום העיר להר הצופים והגבעה הצרפתית בצפונה. התוואי המתוכנן עובר דרך השכונות החרדיות בצפון-מרכז העיר, לאורך רחובות בר-אילן, ירמיהו ושמגר.

עוד בטרם החלו העבודות, עורר התוואי התנגדות רחבה מצד רבנים ומנהיגי ציבור חרדים, שהתבססה על שתי טענות מרכזיות:

האחת תכנונית, לפיה לא הוקצתה חשיבה מספקת לעומס הרב שיובילו עבודות הבנייה לכלי רכב פרטיים, אוטובוסים ומשאיות ספקים על הרחובות הצרים, שמתגוררים בהם עשרות אלפי בני אדם.

הטענה השנייה והעיקרית כי הדבר ישבור את צביונה הדתי של השכונות החרדיות מתוך הנחה כי קו הרכבת יחולל שינוי תרבותי וישבור את גדרי הצניעות החרדיים ויביא עמו סטודנטים וסטודנטיות חילונים שישנו את אופי הרחובות.

 דינמיקה פוליטית והסכמות 
ממוזער|צומת רחוב בר-אילן, 2022.
עם התקדמות התוכניות לביצוע, ניהלו עיריית ירושלים וצוות תוכנית אב לתחבורה סבבי פגישות עם הנהגת המגזר החרדי במטרה למצוא פתרונות לחששות שהועלו. בעקבות הצגת חלופות תכנוניות והבטחות לשמירה על אופי השכונות, הוסרה התנגדותם של רוב הרבנים והזרמים המרכזיים בציבור החרדי. ומאז הביעו את התנגדותם להפגנות, בראשם הרב יצחק יוסף.

מרבית תושבי השכונות הסמוכות לציר בר-אילן וירמיהו הביעו הסכמה להקמת הרכבת הקלה, מתוך הבנה כי הפרויקט ישדרג את התשתיות המקומיות, ישפר את התחבורה הציבורית והפרטית, ויפחית את רמות זיהום האוויר הגבוהות המאפיינות את האזור. רבים מהתושבים אף הביעו מורת רוח מהמחאות, הפוגעות בשגרת חייהם וכוללות לעיתים מעשי ונדליזם ושיבושי תנועה.

לעומתם, פלגים המזוהים עם "העדה החרדית" וחלקים מ"הפלג הירושלמי" דחו את ההסכמות והחליטו להמשיך במאבק עיקש. ביוני 2019, כאשר העבודות יצאו אל הפועל, פורסמו פשקווילים וקריאות מחאה מטעם רבני העדה החרדית, שהגדירו את הקו כ"גזירה" על קדושת ירושלים. התפתחות זו סימנה את הפיכת המאבק מהתנגדות מגזרית רחבה למחאת קצה ממוקדת של פלגים קיצוניים, שהתמקדה בניסיון לעצור את העבודות פיזית על הציר. בדצמבר 2020 החלו מחאות בשטחי העבודות ומאז הן נמשכות לסירוגין. בניגוד למצג המאבק, רובם המוחלט של המפגינים נגד תוואי הרכבת הקלה אינם תושבי האזור, אלא משתייכים לפלגים קיצוניים בעדה החרדית ובפלג הירושלמי המגיעים ממאה שערים ומבית שמש בהוראת רבותיהם.

ביוני 2023 נערכה פגישה בין ראש עיריית ירושלים משה ליאון, לבין האדמו"ר מתולדות אברהם יצחק המזוהה עם העדה החרדית. בפגישה טען ליאון כי בכוונת העירייה לנקוט צעדים שיגנו על צביון השכונות החרדיות (כגון הצללת חלונות הרכבת) והבהיר כי עבודות הרכבת הן עובדה מוגמרת וקרא לקדם נתיב הידברות. האדמו"ר בתגובה ביטל את השתתפותו בהפגנה גדולה שהייתה אמורה להתקיים והדגיש כי אינו תומך במעשי ההשחתה והאלימות וכי הוא ימשיך בהידברות.

יואל קרויס חבר קהילת תורה ויראה של נטורי קרתא טען כי ההפגנות נגרמו בעקבות אי הסכמה להידברות של זוהר זולר מנכ"ל צוות תוכנית אב לתחבורה בירושלים עם ראשי החרדים וכי הקנאים "טועים בין הקו הירוק לקו הכחול.

 נזקים והשפעה 
סדרת ההפגנות, שהחלה בדצמבר 2020 וממשיכה לסירוגין עד שנת 2026, לוותה בעימותים אלימים מול המשטרה ועובדי חברת מוריה. פעולות המחאה כללו חסימות צירים, פירוק תשתיות, השחתת ציוד מכני הנדסי והצתות מכוונות של כלי עבודה.

הנזק המצטבר לקופת המדינה – הנובע מתיקון תשתיות, עלויות אבטחה חריגות ועיכובי זמנים משמעותיים בפרויקט – נאמד באוגוסט 2024 בכ-326 מיליון שקל. עיריית ירושלים וחברת "מוריה" אף הגישו תביעות אזרחיות נגד עשרות מפגינים בסכומים של 300 אלף שקל לאדם בגין הנזקים שגרמו. על אף שחלה ירידה מסוימת בעצימות המחאה עם התקדמות העבודות, טענו כלי תקשורת כי הוונדליזם המתמשך הוביל לדחייה במועד פתיחת הקו הירוק.

נכון לפברואר 2026 לא הושגו הסכמות בין הפלגים הקיצוניים לעירייה ומעת לעת ההפגנות ממשיכות. אם כי הן פחתו במידה ניכרת ועבודות הרכבת ממשיכות תוך עיכובי זמנים משמעותיים.

 קישורים חיצוניים 




הערות שוליים

קטגוריה:הרכבת הקלה בירושלים
קטגוריה:הפגנות בירושלים
קטגוריה:שנות ה-2020 בישראל
קטגוריה:יהדות חרדית