קהילת יהודי טולון

קהילת יהודי טולון, מתוארכת לתחילת ימי הביניים, כמו ערים רבות אחרות בדרום צרפת.

האירוע הידוע הבולט ביותר, היה טבח יהודי הקהילה ב-13 באפריל 1348. זה היה הטבח הראשון מסוגו באירופה.הטבח אירע בסמוך למגפת הדבר – המוות השחור שהייתה המגפה הכי קטלנית בהיסטוריה. רק באירופה גבתה המגפה 25 מיליון בני אדם שהיוו כחמישים אחוז מאוכלוסייתה. עבור היהודים המגפה הייתה אסון כפול. מלבד הסבל והאבדות בנפש מהמגפה עצמה, האשימו הנוצרים את היהודים בגרימת המגפה במכוון. בעקבות זה פרצו פרעות שהחלו בעיר טולון ומשם התפשטו לגרמניה ולשוויץ. במהלך הפרעות הותקפו 510 קהילות יהודיות, ואלפי יהודים נרצחו. כתוצאה מאירועים אלה, קהילת היהודים בטולון עצמה, כמעט חוסלה.

תחייתה של הקהילה קרתה רק עם הגעת עולים מאלג'יריה בשנות שנות ה-60 של המאה ה-20.

 ימי הביניים 
יהודה רבין כתב בספרו טיבריוס, שאחרי שהקיסר הראשון של רומא, גירש את היהודים והגלה אותם לסרדיניה באמתלה שיינתנו להם שטחי אדמה חדשים להתיישב בהם. רוב היהודים החליטו לחפש את עתידם בפרובאנס וסביבתה, שם התפזרו למקומות שונים המתאימים לעיסוקם במסחר. בטולון הרובע היהודי נקרא "carriera judeorum" והוא ממוקם במרכז טולון העתיקה.

לדברי עמנואל איידו, יהודי קורסיקה שטוענים שהם שארי שבט בנימין ושבט לוי, מוצאים מקלט בטולון ב-1110, אך שם הם נטבחו זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1140. למעט משפחה אחת בשם סב, שלא הוכתמה על ידי חטאיהם לכאורה של היהודים האחרים, ובני המשפחה נחשבו בעיר לצדיקים.

ב-1285 ישנם בעיר אחד עשר יהודים מתוך 150 אזרחים, המהווים כ-7 אחוז מהאוכלוסייה.

ב-1345מתאר מסמך שיהודים מנסים להתחמק מתשלום מיסים שונים על פי חוק מיום 3 באוגוסט 1345, הנוגע למיסים שגובה מועצת העיר מכל התושבים, ללא הבדל דת. בעבר היהודים היו פטורים ממיסים אלה.

 טבח 1348 
לפי מקורות מאותה תקופה, במהלך השבוע הקדוש בחג הפסחא 1348, מסופר שיהודי התגנב לכנסייה וצעק בגנות ישו. לאחר מכן החלו מהומות שבסופן אירע טבח של כארבעים יהודים מה"קריירה יודאורום".

ב-13 באפריל 1348, יום ראשון של הדקלים, חמושים עשו את דרכם אל הרובע היהודי בלילה, פלשו לבתים עם נשק שלוף, ותקפו את היהודים שישנו במיטותיהם. הם הכו ופצעו אותם באכזריות והרגו ארבעים גברים ונשים. לאחר מכן השליכו את גופותיהם לרחוב לאחר שהפשיטו אותם מבגדיהם. לאחר מכן, הם תפסו ובזזו את כל רכושם של היהודים, גזלו את הרהיטים, הכסף, כלי האוכל ותכשיטי הזהב והכסף שמצאו. ממוזער
על פי היסטוריונים בני זמננו, טבח זה התרחש במהלך התפרצות מגפת הדבר השחור הגדולה ביותר בימי הביניים. ההערכה היא שהמוות השחור גרם למותם של בין 30% ל-50% מאוכלוסיית אירופה תוך חמש שנים (1347–1352). היסטוריונים סבורים שהתפרצויות השנאה הרצחנית התרחשו במהלך המוות השחור, כאשר מגפה ורעב השתוללו, וגרמו להרג של אלפי יהודים. הסבר נוסף אפשרי הוא שמשום שרוב הרופאים בפרובאנס באותה תקופה היו יהודים, קורבנות המגפה ובני משפחותיהם, האשימו את הרופאים הללו בכישלון "הרפואה היהודית" שלהם.

קיימות ראיות לכך שלאחר חקירה, האחראים לטבח נכלאו, משום שנמצא מסמך חנינה משנת 1351 המאשר את שחרורם בעקבות מחסור חמור בידיים עובדות, שנגרם על בעקבות המגפה.

 שיבת היהודים לטולון 
ב-1354 מעט מהיהודים החלו לחזור לטולון אך רבים מהם התנצרו. מאה אישים בולטים נקראו לנהל את הבחירות המוניציפליות של 1354. ז'אן גנטלמי וגיום סנט-פייר היו בין המאה. הם היו שני יהודים שהתנצרו, שתוארו בארכיון כטירונים. ב-1440 ויטאליס, יהודי ממרסיי, התקבל כרופא העיר לשנה אחת בשכר של 20 פלורינים.

שליש עד מחצית מהרופאים הפרובנסליים הידועים מהמאה ה-12 עד המאה ה-15, היו יהודים.

 גירוש היהודים מהאזור 
אחרי מותו של המלך רנה מאנז'ו בשנת 1482, הפך המלך לואי האחד עשר מצרפת לרוזן פרובאנס. הוא ניסה להחזיר לאזור את היהודים מאזור הדופינה. כדי לשכנעם, הוא נמנע מגביית מיסים מהם, וחידש את זכות המגורים שלהם, מדיניות בה התחיל לפניו שארל השמיני. 

בעיקבות מהומות אנטי יהודיות שהתרחשו בארל, שגרמו למותם של 16 אנשים, כולל 9 קתולים שסייעו ליהודים. היהודים הואשמו כגורמי הבעיות, ופקידי העיר דרשו את גירושם. באותו זמן, לא הרחק משם, התרחש בשנת 1492 גרוש ספרד. שארל השמיני הוציא צו הגירוש בשנת 1498, ולואי האחד עשר חזר עליו ב-1501. ליהודים שוב, הייתה אפשרות לבחור בין התנצרות או להיות מגורשים ומוגלים. יהודים רבים העדיפו טבילה לנצרות על פני גלות, אך מס חדש של 6,000 לירות שטרלינג בשנת 1512 השפיע על 122 ראשי משקי בית ב-16 יישובים, שהחליטו לעזוב.

ב-1512 לואי ה-12 מלך צרפת, לאחר שמצא את עצמו זקוק לכסף לכיסוי הוצאות המלחמה ועניינים דחופים אחרים של ממלכתו, החליט לגבות מס של חמשת אלפים ליברות מהנוצרים החדשים שהם מצאצאי היהודים שבעבר לא שילמו מיסים. יש מעט מידע בנוגע למצבם של היהודים בטולון. ארכיוני העיירות בדרום צרפת היו עשירים בדרך כלל במסמכים שיכולים לשפוך אור על נושא זה, אך קיימת חוסר רציפות וגם סתירות במסמכים אלה. מכתבים המורים על גירוש יהודים מגיעים לעיתים קרובות זמן קצר לאחר מכתבי הגנה המוענקים לאותם יהודים.

 עיסוקיהם של יהודי טולון בימי הביניים 
היהודים בטולון הוגבלו למספר מצומצם של מקצועות. לרוב הם היו סוחרים, מלווים בריבית ורופאים. בעיר טרץ Trets הסמוכה, היו במאה ה-14 שבעה רופאים, שישה מהם היו יהודים. בחירת המקצועות שלהם יכולה להיות מוסברת על ידי הרדיפות והגירוש התכופים מהם סבלו. הם העדיפו מקצועות ללא צבירת נכסי דלא ניידי, לכן הם לא היו בעלי נכסים ולא בעלי אדמות, לא חקלאים ולא אומנים.

 בתקופות עכשוויות 
בשנת החמישית של הרפובליקה (1796–1797) הוקם בית כנסת בדירה בטולון. כאשר פורסם הצו משנת 1808 בנוגע לחובת היהודים לרשום את מעמדם האזרחי, נרשמו חמישה שמות, ובשנת 1809 נערך מפקד אוכלוסין של האוכלוסייה היהודית בעיר ונמנו 14 נפשות.

בתחילת המאה ה-20 האוכלוסייה היהודית בטולון מנתה כ-30 משפחות. בתחילת מלחמת העולם השנייה, משפחות יהודיות מאלזס מצאו מקלט בטולון, מה שהגדיל את האוכלוסייה היהודית ל-50 משפחות.

הרכבת בה נסע פילדמארשל פון רונדשטאט, המפקד העליון הגרמני של כוחות הפלישה במערב, הוצתה בידי פרטיזנים בתחנת טולון.

אירועים אנטישמיים בצרפת גוברים, יהודים מאביניון מטולון ומונפלייה נשלחו למחנות ריכוז

בתום המלחמה הועסקו שבויים גרמניים בשיקום נמל טולון.

במאי 1940 לאחר קרב קצר, נכנעה צרפת לכיבוש הגרמני . צרפת חולקה לשני אזורים. הצפון היה נתון תחת שלטון צבאי גרמני הדרום היה תחת שליטתה של ממשלת וישי, ברשות המרשל פטן. חלקם של היהודים שלקחו חלק בכל תנועות ההתנגדות בצרפת, היה גדול מחלקם היחסי באוכלוסיית צרפת. פעילותן של תנועות כללו גם פעולות הצלה וגם פעולות התנגדות.

 המאבק בנאצים 
מבצע "אנוויל-דראגון" באוגוסט 1944, היה בעל חשיבות מכרעת, גם אם בתודעה נותר בצילה של הנחיתה בנורמנדי. הארמייה הצרפתית הראשונה בפיקודו של הגנרל דה-לטר דה-טאסיני, פעלה לשחרור דרום צרפת. משימתם המרכזית, הייתה כיבוש נמלי המפתח טולון ומרסיי משום שאלה היו עורק אספקה ראשיים של בעלות הברית לאירופה כולה. הצבא הגרמני התחיל להסיג את כוחותיו מאדמת צרפת, צפונה לכוון צפון איטליה שם הצטרפו לכוחות גרמניים אחרים. שתי הדיוויזיות שהגנו על טולון ומרסיי קיבלו הודעה שעליהן להישאר ולהגן על הנמלים החשובים האלה. הנמלים שוחררו על ידי הכוחות הצרפתיים בסיוע מחתרת ה-FFI.

קצין בולט במבצע היה ויקטור (אביגדור)מירקין, קצין האג"ם של הדיוויזיה הצרפתית הראשונה, שתכנן את כיבוש טולון והשתתף בסיור המקדים על החוף. מירקין הגיע לעיר לפני הכוחות העיקריים של הדיוויזיה הצרפתית הראשונה, אסף חמישה כלי רכב קלים ובירי מתמשך, התקרב עם חייליו אל המוצבים הנאצים ששלטו על נמל העיר. מירקין שיקרא גם גיבור טולון הכניע כ-800 חיילים גרמניים ושיחרר את הנמל שהיה חשוב למערכה של בעלות הברית באירופה, ללא קרב. תוך שבועיים של לחימה רצופה, הצליחו הכוחות המשולבים לגבור על ההתנגדות הגרמנית ושחררו את האזור כולו.

בשנת 1830 כבשה צרפת את אלג'יריה ותקופת שלטונה נמשכה עד שנת 1961. לאחר מלחמת העולם השנייה החל מאבק של האלג'יראים, לעצמאות מצרפת. במהלך המאבק סבלו היהודים באלג'יר פיגועים נגד בתי כנסת והתנקשויות באישים חשובים בני הקהילה היהודית. החל בתחילת שנות ה-60 של המאה ועשרים, החלה עזיבה המונית של יהודים מאלג'יריה שהיגרו לצרפת ולישראל.

 ההגירה מאלג'יריה 
רבים מיהודי אלג'יריה הגיעו לצרפת בשנת 1962 ונקראו שם פייד-נואר. הגירה זו כללה כמיליון איש, וביניהם כ-150,000 יהודים. ניתוח נפרד של האוכלוסייה היהודית והלא יהודית לא נחקר באופן ספציפי בטולון. מכיוון שכל היהודים באלג'יריה קיבלו אזרחות צרפתית שנים רבות קודם לכן, הם קיבלו את הזכות לעבור לצרפת כאזרחים עם זכויות מלאות. העולים העדיפו להשתקע בערים הגדולות בדרום צרפת. לטולון הגיעו כ-10% בהשוואה ל-11% למונפלייה, 8% לניס, 6% לקאן. בין השנים 1962 ל-1968, מהגרים אלה ייצגו 60 אחוז מגידול האוכלוסייה של טולון בהשוואה ל-50% של מרסיי ו-70% של ניס. זוהי אוכלוסייה צעירה יותר מהממוצע הקיים בערים אלה. 50 אחוז ממשקי הבית הם בני 25 עד 40, בהשוואה ל-33% בקרב תושבי העיר הוותיקים. גם רמתם התרבותית גבוהה יותר. היהודים העדיפו ערים שכבר היו בהן קהילה יהודית מאורגנת היטב, ולכן בחרו בערים הגדולות בדרום צרפת, מרסיי, ניס או טולוז בעיקר.

 אנטישמיות 
 חילול בית העלמין היהודי בטולון בפברואר 1998, על ידי נאו-נאצים.
 ניסיון שריפת בית הכנסת בעיירה סמוכה לטולון במרץ 2024
 ביוני 2012 תקפו צעירים בפטישים ובמוטות ברזל שלושה צעירים יהודים.

 בתי כנסת 
 בית כנסת רחוב ביקורים 4.
 בית הכנסת CCTIV-מרכז הקהילה היהודית של טולון בשדרות לזר קרנו.
 בית הכנסת ותלמוד תורה אסי"ט, ברחוב סוזן.

 מדיה 
 התקיים רדיו יהודי של טולון מתחילת 1985עד שנת 1987.

 ראו גם 

 של היהודים בצרפת

יהודי צרפת דור לאחר ההגירה היהודית מצפון אפריקה, מישל אביטבול

 הערות שוליים 

קטגוריה:צרפת: ערי נמל
קטגוריה:צרפת: ערים לפי חבל
קטגוריה:יהודי צרפת במאה ה-13
קטגוריה:קרבות צרפת במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בתי כנסת לפי עיר
קטגוריה:קהילות יהודיות
קטגוריה:קהילות יהודיות בצרפת