נעמי אמיר

נעמי אמיר (ינואר 1931 – 4 בינואר 1995), רופאה שייסדה בישראל את מקצוע הנוירולוגיה של הילד. הקימה את היחידה הראשונה בתחום זה בבית החולים ביקור חולים בירושלים. ב-1990 העבירה את היחידה למרכז הרפואי שערי צדק ועמדה בראשה. ב-1993 התמנתה לפרופסור חבר קליני לנוירו-פדיאטריה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.

 ביוגרפיה 
נולדה בשיקגו, ארצות הברית. אמה, אוה (חוה) לבית דושקין (אחותו של הפרופסור לחינוך אלכסנדר דושקין), הייתה בת למשפחת מהגרים יהודית מפולין, התגייסה במלחמת העולם הראשונה לחיל הנשים של צבא ארצות הברית, בהמשך למדה חינוך (התמחתה בחינוך לגיל הרך ובגני ילדים), והגיעה בשנות ה-20 לארץ ישראל כדי להקים גני משחקים ומגרשי משחקים בירושלים. אביה, שלום קסאן (במקור: קזרנובסקי), נולד בחברון, ובהמשך למד תחילה בישיבה ואחר כך סיים גם לימודי משפטים. ההורים נפגשו בארץ ישראל ולאחר הנישואין החליטו לנסוע לארצות הברית, השתקעו בשיקגו ושם נולד תחילה הבן הבכור, ירדן, ואחר כך נעמי. ב-1937 קיבל אביה מינוי כשופט שלום מטעם שלטונות המנדט הבריטי, ולכן היה נוסע לפרקים לארץ ישראל ושם גם שהה כל זמן מלחמת העולם השנייה בנפרד מן האם.האב, שלום קסאן, התקדם ב-1947 לתפקיד שופט בבית המשפט המחוזי, והמשיך לכהן בתפקיד זה עד פרישתו לגמלאות ב-1970. האם, שנשארה עם שני ילדיה בארצות הברית, עברה להתגורר בניו יורק וחוותה שם קשיי פרנסה.

אמיר סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון המדעי בברונקס, ובשעות אחר הצהרים למדה עברית בבית ספר יהודי. עם סיום בית הספר התיכון החלה ללמוד לימודי קדם-רפואה באוניברסיטת ניו יורק, והמשיכה ללימודי רפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק (בבית החולים בלוויו). בתחילת שנות ה-50 ביקרה את אביה בירושלים, ובעקבות הביקור החליטה לעלות לישראל.

ב-1953 עלתה לישראל והמשיכה את שתי שנות הלימוד הקליניות האחרונות של לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן בחרה להתמחות בנוירולוגיה, במחלקה הנוירולוגית שבראשה עמד פרופ' ליפמן היילפרין, לעתיד חתן פרס ישראל. ב-1963 עם סיום ההתמחות, יזמה לפתח את תחום הנוירולוגיה של הילד, לאחר שעד אז רופאי ילדים טיפלו בבעיות נוירולוגיות בקרב ילדים. יוזמתה התקבלה על ידי פרופ' הלנה כגן, מנהלת מחלקת הילדים בבית החולים ביקור חולים. אמיר החלה לעבוד ברבע משרה בביקור חולים. בהמשך התפתחה המשרה למסגרת ארגונית שלמה בשם "היחידה לנוירולוגיה של הילד". ב-1980 קיבלה היחידה הכרה מטעם המועצה המדעית כיחידה הראשונה לנוירו-פדיאטריה בישראל.

בסוף שנות ה-80 כתוצאה משינויים ארגוניים שונים בבית החולים ביקור חולים, החליטה אמיר ליזום את העברת היחידה, על כל הצוות הרפואי המועסק בה, למרכז הרפואי שערי צדק. ההעברה יצאה לפועל ב-1990.

ב-1993 קיבלה אמיר מינוי של פרופסור חבר קליני לרפואת ילדים בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. בנוסף להוראה בבית הספר לרפואה, לימדה אמיר במשך השנים גם בבית הספר לחינוך ובמחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית.

 חיים אישיים 
הייתה נשואה, מ-1955 ועד למותה, לשלמה אמיר, כלכלן בהשכלתו. שלמה אמיר היה עוזר כלכלי ודובר של לוי אשכול, ובשנים 1966–1968 שימש קונסול כלכלי של ישראל בניו יורק.

בשנות ה-80 עם הזדקנותם של הוריה דאגה אמיר להעבירם מחיפה לירושלים, ולאחר פטירתו של אביה, העבירה את אמה למגורים איתה בבית.

ב-1994 לאחר שחזרה מטיול משפחתי קצר לסיני, חשה כאבים בבטנה. הבדיקות הרפואיות גילו כי חלתה בסרטן והיא נפטרה תוך חודשים ספורים.

הייתה אם לשלושה (שני בנים ובת). התגוררה בירושלים.

 עבודתה המקצועית 
אמיר התמקדה בעבודתה ברפואית בפגיעות נוירולוגיות שונות שמהן נפגעו ילדים: הפרעות שינה, ליקויי למידה, שיתוק מוחין, אוטיזם ואפילפסיה. היא השתדלה לעסוק בתופעות אלה בראייה כוללנית, ולאחר האבחון לתת לילדים גם פתרונות טיפוליים ושיקומיים. מכיוון שדאגה גם לצרכים הרגשיים והנפשיים של מטופליה, יזמה ב-1972 הקמת גן שיקומי לילדים פגועי שיתוק מוחין. הגן היה מהמסגרות הראשונות בישראל, שהתמקדו באוכלוסייה זו, והוא הוקם במסגרת בית החולים ביקור חולים. בתחילה הגיעו לגן רק ילדים בודדים, שהוריהם האמינו בשיטותיה של אמיר, אך בהמשך הוא הפך למרכז טיפולי מוכר בישראל. בגן השיקומי יושמו שיטות חדשניות לטיפול ובהן תקשורת חלופית תומכת, ריפוי בעיסוק ופיזיותרפיה. במהלך השנים הרחיבה אמיר את מסגרת הייעוץ הנוירולוגי לילדים. היא יזמה קשרים עם מסגרות חינוכיות שונות ברחבי ירושלים ועבדה במקומות שונים ובהם מזרח ירושלים (בעיקר במרפאה במרכז סספורד לילדים בעיר העתיקה).

 פרסומיה 
 ספריה 
 Naomi Amir, David Branski, Isabelle Rapin, Pediatric neurology: Behavior and Cognition of the Child with Brain Dysfunction, Basel; New York: Karger, 1991
 Shlomo Shinnar, Naomi Amir, David Branski, Childhood Seizures, Basel; S. Karger, 1995

 מבחר ממאמריה 
אמיר פרסמה כמה עשרות מאמרים בתחומי התמחותה. להלן כמה מהם:





 ייעוץ מדעי 
 ילדים ואפילפסיה – תפקיד המורה: מדריך לצוות בית הספר (ייעוץ רפואי: נעמי אמיר), ירושלים, משרד החינוך והתרבות, המזכירות הפדגוגית, 1988

 לקריאה נוספת 
 צבי גיל (עורך), נעמי: לזכרה של נעמי אמיר, ירושלים, הוצאת המשפחה, מרץ 1996
 נתן ברנד, "מילים לזכרה של פרופ' נעמי אמיר", הרפואה, אוגוסט 1995
 "כנס בינתחומי: תפקודים מוחיים גבוהים – חשיבה, שפה והתנהגות בגיל הרך", קו פנים – ידיעון האוניברסיטה העברית בירושלים, גיליון מס' 57, 6 ביוני 1989
 ציפורה רומן, "לשמוע את הסימנים", לאישה/ מוסף הבריאות "אבחון", יוני 1992
 Beverly Mizrachi, Israeli Women of Achievement, "Naomi Amir, (Head of Pediatric Neurology, Bikur Holim Hospital)", Jerusalem: The American Jewish Committee, Israel Office, 1989

 הערות שוליים 

קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:נוירולוגים ישראלים
קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:רופאות ילדים ישראליות
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:סגל בית החולים ביקור חולים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי שערי צדק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1995