קופידון נענש

קופידון נענש (באנגלית: Cupid Chastised) הוא ציור שמן על בד משנת 1613 מאת ברתולומאו מנפרדי היצירה מוצגת במכון האמנות של שיקגו.

רקע היסטורי

לפי מסורת שנמסרה, הרופא ואספן האמנות ג'וליו מנצ'יני ביקש מקאראווג'ו לצייר עבורו גרסה של ״קופידון נענש״, אולם מנפרדי הציע מחיר נמוך יותר וקיבל את ההזמנה. גרסה אחרת גורסת כי קראוואג'ו צייר גרסה עבור מנצ'יני, אך הקרדינל דל מונטה נטל אותה, ולכן הוזמן מנפרדי לצייר גרסה נוספת; היצירה שיוחסה לדל מונטה אבודה כיום.

תיאור היצירה
הציור מתאר רגע של דרמה עזה: מרס, אל המלחמה, מצליף בקופידון כעונש על כך שגרם לו להתאהב בוונוס ובכך חשף אותו ללעגם ולזעמם של האלים. ונוס מנסה לשווא לעצור את מעשה האלימות. מרס מוצג כשרירי וזועם, בתנוחה המדגישה כוח ודומיננטיות, בעוד קופידון שכוב ועירום, גופו פגיע וכנוע. ונוס כורעת לצד הסצנה, ועיניה פעורות. הדמויות מוקפות חשכה ומוארות באור חזק משמאל, המעצים את הדינמיות ואת עוצמת העימות. הסיפור מוצג גם כסמל לעימות הנצחי בין אהבה למלחמה.

סגנון והשפעה

הציור מאופיין בסגנון קאראווג'יסטי מובהק. מנפרדי פעל ברומא והושפע עמוקות מקאראווג'ו. השימוש בניגוד חריף בין אור לצל, בטנבריזם, ובתיאור טבעי של מודלים בתפקידים מיתולוגיים משקף את אימוצו והמשכו של הסגנון הקאראווג'יסטי. בעת רכישת היצירה בשנת 1947 יוחסה תחילה לאסכולת קראוואג'ו, ולאחר שהוצגה בתערוכה במילאנו בשנת 1951 עודכן הייחוס למנפרדי. במאה ה־17 נחשב מנפרדי לשווה ערך לקראוואג'ו, והשפעתו ניכרה במיוחד בקרב הקרוואג'יסטים בצרפת ובהולנד.

250px|ממוזער|שמאל|אהבה מנצחת הכל, ציור מאת קאראווג'ו
פרשנות צורנית וסמלית

הקומפוזיציה בנויה כך שהפעולה מתמקדת במערך משולשי שראשו בידו המורמת של מרס ויורד אל גופו של קופידון. מודגשות גם צורות מעגליות, ובהן קימור גלימתה של ונוס ותנועת השוט של מרס. פרטים נוספים הנראים בסצנה כוללים יונים העוזבות את התמונה, גלגל מרכבה מאחור, וחצים שבורים וקסדה בקדמת הציור מתחת לקופידון. אלמנטים אלה נקשרים למשמעויות סמליות במסגרת הסיפור המיתולוגי.
200px|ממוזער|ימין|דדלוס ואיקרוס, אורציו רימינלדי

השוואות ליצירות אחרות
יש שהישוו את היצירה ליצירה אהבה מנצחת הכל מאת קראוואג'ו. השוואה זו מבליטה את האופן שבו דמות קופידון עוצבה במסורת האמנותית מראשית הרנסאנס. ביצירה זו מתואר קופידון כנער רזה ולא כתינוק שמנמן, בהתאם להתפתחות איקונוגרפית שהעדיפה דמות נעורים על פני ייצוג ילדי. בהקשר זה מצטרפת יצירתו של ברתולומיאו מנפרדי למסורת רחבה יותר של תיאור קופידון כנעור פגיע, ומעמידה את דמותו בתוך רצף איקונוגרפי שנע בין אידיאליזציה קלאסית לבין הדגשה של פגיעות וגופניות.

הציור משתלב בהקשר הקאראווג'יסטי של ראשית המאה השבע עשרה, שבו מוטיבים הומוארוטיים שימשו מעטפת לתוכן פילוסופי, דתי ולעיתים פוליטי. בהקשר זה נקשר הציור לניצחון האהבה מאת קאראווג'ו ולדדלוס ואיקרוס מאת אורציו רימינלדי. הארוטי, כשהוא מנותק מהקשרו הביולוגי הנורמטיבי, נתפס כאנרגיה טהורה, אקסטטית ורליגיוזית. בתוך מסגרת זו מתקיימת גם קונבנציה המזהה את הארוס עם ריחוף, כגון חטיפת גנימד במיתולוגיה היוונית ודמות קופידון כאל מכונף. בהקשר זה שיפוט מוסרי כלפי הדימוי נתפס כתלוי באופן תפיסתו התרבותית ולא כקביעה עובדתית.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורים של קופידון
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ונוס בציור