מארי אנטואנט מובלת להוצאתה להורג (המילטון)

מארי־אנטואנט מובלת להוצאתה להורג הוא ציור שמן על בד שצויר בשנת 1794, זמן קצר לאחר האירועים שאותם הוא מתאר. היצירה מתארת את הרגע שבו מארי אנטואנט יוצאת מכלא הקונסיירז'רי בדרכה אל הגרדום, ביום 16 באוקטובר 1793. הציור מציג את המלכה כדמות קורבן טרגית ומדגיש את ממדיה הסמליים של הוצאתה להורג על רקע המאבקים הפוליטיים של המהפכה הצרפתית.

 תיאור היצירה 
המלכה ניצבת במרכז הקומפוזיציה, לבושה שמלה לבנה פשוטה מבד פיקה וחובשת כיסוי ראש קל מלינון. בגדיה הבהירים מודגשים באמצעות תאורה חזקה, היוצרת ניגוד חד לבגדיהם הכהים של הסובבים אותה.

משני צדדיה ניצבים אנרי סנסון, התליין הקושר את ידיה, וכומר חוקתי לבוש באופן יוצא דופן, הדומה בלבושו לכומר אנגליקני, שאותו היא מתעלמת מלהכיר ושסירבה להתוודות בפניו.

סביבם נראים חיילים השומרים על הסדר ומאחוריהם קהל מהפכנים ססגוני ורועש, נשים מן השוק וסנס־קילוטים המתוארים באופן גרוטסקי. מאחור נראית העגלה שתוביל את הנידונה אל כיכר המהפכה.

התנוחה הזקופה והמאופקת של המלכה, עיניה נשואות כלפי מעלה בתפילה, עומדת בניגוד בולט למחוות הדרמטיות של הקהל. דמות אחת של אשת שוק מרימה את זרועותיה החשופות בתנועה סוערת, מחווה המהדהדת את ידיה הכבולות של המלכה. כך נוצרת הקבלה חזותית בין אלימות ההמון לבין פאסיביות הקורבן.

 הקשר היסטורי 
מאז בריחתה הכושלת לוורן ביוני 1791 עמד גורל משפחת המלוכה בסימן שאלה. לאחר אירועי 10 באוגוסט 1792 הודח לואי השישה־עשר, נשפט והוצא להורג בינואר 1793. מארי־אנטואנט נכלאה עם ילדיה וגיסתה במקדש ולאחר מכן הועברה לקונסיירז'רי.

ב־3 באוקטובר 1793 החליטה הוועידה הלאומית להעמידה לדין בפני בית דין המהפכני. לאחר משפט מהיר הורשעה בבגידה חמורה ונידונה למוות. הוצאתה להורג בוצעה ב־16 באוקטובר 1793 בשעה שתים־עשרה ורבע בצהריים.

 פרשנות 
הציור מציג את המלכה בדמות כמעט קדושה: לבושה הלבן ותאורת הדמות יוצרים הילה של טוהר ותמימות. גישתה המאופקת והפניית מבטה השמיימה מעניקות לסצנה אופי של הקרבה דתית. היא מתוארת כקורבן פסיבי של תשוקות ההמון ולא כפושעת פוליטית.

הניגוד בין יציבותה הרוחנית של המלכה לבין ההבעה הסוערת והגרוטסקית של הקהל מחזק קריאה זו. המלכה הופכת ל"מנחה" של הרפובליקה לרגשותיה המתפרצים של המהפכה.

יצירה זו משתייכת לגל איקונוגרפי בעל השראה רויאליסטית, שהתפתח באנגליה ובאירופה בשנות הטרור. הדימויים הדגישו את יופייה, נעוריה ותמימותה של המלכה, וביקשו לעורר הזדהות רגשית. גרסאות מודפסות של היצירה הופצו במהירות ושירתו את הרגש הציבורי באנגליה ובאירופה.

לעומת זאת, באיקונוגרפיה המהפכנית בצרפת עצמה הוצגה מותה של המלכה כראשיתה של תקופה חדשה של שוויון פוליטי ולא כטרגדיה אישית.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:תיאורים תרבותיים של מארי אנטואנט
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18