פיטירים סורוקין

פיטירים אלכסנדרוביץ' סורוקין (ברוסית: Питири́м Алекса́ндрович Соро́кин; 23 בינואר 1889 – 10 בפברואר 1968) היה סוציולוג ופעיל פוליטי רוסי-אמריקאי, מהמייסדים של תאוריית ריבוד חברתי וניידות חברתית שתרם לפיתוח הלימוד של תאוריות המחזורים החברתיים.

סורוקין היה פרופסור באוניברסיטה הקיסרית של סנט פטרסבורג, הוא נכלא שלוש פעמים על ידי המשטר בשל "פעילות מהפכנית" בתקופה זו. בהמשך, מעשיו והתנגדותו לשלטון בתקופת הבולשביקים הובילה שוב למעצרו. הפעם, נגזר עליו עונש מוות שהומר לגירוש, בעזרת התערבותם של חבריו, ביניהם תומאס מסריק ואדוארד בנש, מה שהוביל את סורוקין לברוח לצ'כוסלובקיה ובהמשך להגר לארצות הברית, שם נהיה פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת מינסוטה בשנת 1924, ובשנת 1930 מונה לראש המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת הרווארד.

 רקע ביוגרפי 
פיטירים אלכסנדרוביץ' סורוקין נולד באימפריה הרוסית בכפר טוריה, אזור רפובליקת קומי ברוסיה, בן שני לאב נווד ממוצא רוסי ואם מקומית. אביו, אלכסנדר פרוקופייביץ' היה אמן נודד שהתמחה בזהב וכסף. אמו, פילאגיה וסיליבנה, הייתה ילידת ז'שראט והשתייכה למשפחת איכרים. וסילי, אחיו הבכור, נולד בשנת 1885, ואחיו הצעיר, פרוקופי, נולד בשנת 1893. אמו של סורוקין נפטרה ב-7 במרץ 1894, בכפר קוקביצה. לאחר מותה סורוקין ואחיו הבכור וסילי נשארו בחזקת האב, ביחד הם נדדו מעיר לעיר בחיפוש אחר עבודה. במקביל, אחיו פרוקופי עבר לחזקת דודתו, אניסיה וסיליבנה רימסקי, היא התגוררה עם בעלה, וסילי איבנוביץ', בכפר רימיה. ילדותו של סורוקין עם הילידים בקומי הייתה מורכבת, אך הועשרה בחינוך דת ומוסר כאידאולוגיה של נצרות שקדמה לקומוניזם. תכונות אלה עזרו לו לגבש את דעותיו וקריאתו להתגבר על משבר המודרניות בהמשך חייו מחוץ לברית המועצות.

אביו כנראה סבל מאלכוהוליזם וחרדה כלכלית בשל היותו נווד, מה שהוביל לפעמים לחוסר שליטה, עד לכדי התעללות פיזית בבניו שהותירה צלקת על שפתו העליונה של פיטירים. בגיל אחת עשרה בלבד, הוא כבר בחר בדרך של עצמאות מתוך המסגרת שקיבל בבית הוריו. סורוקין נעצר כבר בגיל 17 כי התנגד לשלטון הצאר בקיסרות הרוסית, בהמשך נעצר שוב בשל פעילות אנטי-ממסדית פעמיים..

ימין|ממוזער|סורוקין (מימין) בקומי, 1911
בתחילת המאה ה-20 סורוקין היה מתפרנס כאומן ופקיד, הוא גם למד באוניברסיטה הקיסרית של סנט פטרסבורג, שם השלים תואר שני בקרימינולוגיה והפך לפרופסור.

סורוקין היה אנטי-קומוניסט. במהלך המהפכה הרוסית הוא היה חבר במפלגה הסוציאליסטית-מהפכנית, ציר באספה המכוננת הרוסית, תמך בתנועה הלבנה, והיה מזכירו של ראש הממשלה אלכסנדר קרנסקי. לאחר מהפכת אוקטובר, סורוקין המשיך בפעילות נגד מנהיגים קומוניסטים ונעצר על ידי המשטר מספר פעמים ונשפט, עד שלבסוף נגזר עליו להיות נידון למוות ואולי גם לגירוש בהגליה. לאחר שישה שבועות בכלא, סורוקין שוחרר וחזר ללמד באוניברסיטת סנט פטרסבורג, והפך למייסד המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטה. מכיוון שהיה מנהיג בקרב הדמוקרטים לקראת המהפכה הרוסית, הוא הפך מבוקש על ידי כוחותיו של ולדימיר לנין לאחר שהמנהיג הרוסי ביסס את כוחו במעצמה.

הדיווחים על פעילותו של סורוקין בשנת 1922 נחלקים. ייתכן שסורוקין נעצר והוגלה על ידי הממשלה הסובייטית, או שבילה חודשים במחבוא לפני שנמלט מהמדינה. לאחר שעזב את רוסיה והיגר לארצות הברית, שם הוא התאזרח בשנת 1930. סורוקין התבקש באופן אישי לקבל משרה באוניברסיטת הרווארד, ושם הוא ייסד את המחלקה לסוציולוגיה.

סורוקין היה מתנגד נלהב לקומוניזם וראה את מה שקורה ברוסיה כבר לפני הקמת ברית המועצות כ"מטרד האדם". אנשים ראו בו מנהיג, אך היו גם כאלה שזיהו אותו כמנודה, וזו יכולה להיות אחת הסיבות לגלותו. באותה תקופה אנשים לא הבינו את רעיונותיו שיקדמו שחרור ושינוי, והתיאוריות שסיפק על עצמאות ודמוקרטיה לא תמיד התקבלו ללא ביקורת שלילית.

בתקופה שסורוקין היה פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת מינסוטה בין השנים 1924 ל-1929, הוא קיבל הצעת משרה מנשיא אוניברסיטת הרווארד להצטרף לסגל הרווארד, שם המשיך לעבוד עד שנת 1959. אחת מתלמידותיו הייתה סופרת קומוניסטית בשם מירה פייג'.

 השראה 
מותו של הסופר הרוסי הגדול לב טולסטוי בשנת 1910 גרם לזעזוע בעולמו הפנימי של סורוקין הצעיר, זה ניכר במאמרו "טולסטוי כפילוסוף" (1912), בו הוא ביצע שחזור של תורתו הדתית והמוסרית של טולסטוי, אותה ראה כייצוג של פילוסופיה זו, כמערכת שילוב של הגיון ואיזון עם המוסר. תורתו של טולסטוי חרגה מגבולותיה המקובלים של הפילוסופיה המסורתית ופרחה לסוג מסוים של פילוסופיה מוסרית, שמשכה את סורוקין רבות. הוא סימן את מבנה תורתו של טולסטוי בכך שהתבססה על "מסורתן של ארבע בעיות פילוסופיות גדולות: מהות העולם, טבע האגו, בעיית הקוגניציה וסוגיית הערכים". לדברי טולסטוי, אלוהים הוא בסיס קיומנו ואהבה היא הדרך אליו. סורוקין ניסח את העקרונות המרכזיים המהווים את הבסיס לאתיקה הנוצרית של טולסטוי: עקרון האהבה, עקרון ההתנגדות הלא-אלימה לרוע ועקרון אי-עשיית הרשע.

 עבודות ותחומי עניין 
שמאל|ממוזער|תמונת עטיפת הספר של אחת מיצירותיו המפורסמות יותר של סורוקין
סורוקין החל את דרכו הפוליטית בפברואר 1917, שם עמד בחזית הקמת ממשלה זמנית, אותה ראה מתפרקת ומאבדת את כוחה לבולשביקים במהפכה שלטונית. בספרו "עלים של יומן רוסי" משנת 1924 מתוארים דיווחים בשעתה של המהפכה הרוסית. בשנת 1950, פרסם נספח לספר בשם "שלושים השנים שאחרי", בו הוא מתאר את גלותו באופן אישי כאכזריות.

כתביו האקדמיים של סורוקין נרחבים, הוא כתב 37 ספרים ויותר מ-400 מאמרים. התיאוריות השנויות במחלוקת שלו על תהליכים חברתיים והטיפולוגיה ההיסטורית של תרבויות מתוארות בספרו "דינמיקה חברתית ותרבותית" (כרך רביעי) משנת 1957, לצד בעבודות רבות אחרות. הוא התעניין בריבוד חברתי, בהיסטוריה של התיאוריה הסוציולוגית ובהתנהגות נדיבה.

עבודתו של סורוקין לאורך השנים רחבה, החל מתקופה מוקדמת של כתבים בנושאים מגוונים, דינמיקה סוציו-תרבותית וביקורת חברתית, ולאחר מכן אלטרואיזם. הוא האמין שיש תמיכה מדעית בנטייה של האדם לסביבתו דרך זולתנות. לאחר שסיים את לימודיו בהרווארד בשנת 1930, סורוקין מצא את ייעודו והחל במחקרו המפורסם על ציוויליזציה עולמית, שהוביל לעבודה שהוא ידוע בה בעיקר, "דינמיקה חברתית ותרבותית". עבודה זו קבעה את הטון לגינוי התרבות הסנסציונית של החברה המודרנית, הבולטת בכל כתביו של סורוקין מאז 1937. משום שאנשים לא היו מוכנים לקבל את השינוי שהציע, הוא התמודד עם אתגרים וגינוי הרעיון של לקיחת אחריות מעשית. מחקרו הנרחב גרם לו להאמין שהציוויליזציה שלנו חומרנית יתר על המידה, לא מאורגנת ונמצאת בסכנת קריסה קרובה. הוא בילה את תריסר השנים הבאות באזהרת הציבור מפני הסכנה ובחיפוש אחר דרך לתיקון החברה.

אחת מעבודותיו, "רוסיה וארצות הברית " (1944), נחשבת לתעמולה למען השלום בזמן מלחמה. סורוקין טוען כי לתרבויות של רוסים ואמריקאים יש הרבה במשותף, עד כי לשתי האומות הללו, שנועדו להיות מרכזי הכוח המובילים לאחר המלחמה, יהיה בסיס בטוח לידידות. שתי האומות מדגימות אחדות בגיוון. תרבויותיהן מעדיפות רוחב ראייה, קוסמופוליטיות והערכה עצמית בריאה המרוכזת בסובלנות כלפי חברות אחרות.

עבודותיו הצליחו לפתוח תחומי מחקר חדשים ולפנות דרך לדרכי חשיבה חדשניות לתקופתו. עבודותיו כיסו מגוון רחב של נושאים ואיפשרו לעולם לקבל השקפת עולם מאוחדת, רוסית-מידתית בחברה אמריקאית מערבית, החל מסוציולוגיה כפרית, מהפכה גדולה, ניידות חברתית ושינוי סביבה ציבורית. הוא נשאר נאמן לעבודותיו, וחלק מהסיבה שהצליח להילחם למען שינוי ורפורמה כה רבים הייתה מחויבותו לדתו. הוא היה ממוצא קומי והם נחשבו לאנשים חרוצים ומסורתיים בחלקה המערבית של האימפריה הרוסית.

בתחום הגלובליזציה, סורוקין היה אחד החותמים על ההסכם לכינוס ועידה לניסוח חוקה עולמית. כתוצאה מכך, בפעם הראשונה בהיסטוריה האנושית, התכנסה אספה מכוננת עולמית כדי לנסח ולאמץ את החוקה לפדרציה של כדור הארץ.

 חלוקה חברתית 
עבודתו של סורוקין עסקה בשלוש תיאוריות משמעותיות הנוגעות לבידול, ריבוד וקונפליקט החברה או הציבור. רעיון הבידול החברתי מתאר שלושה סוגים של יחסים חברתיים. הראשון הוא משפחתי, שהוא הסוג שאליו אנו שואפים בדרך כלל. זהו הקשר שיש בו את הסולידריות הרבה ביותר, הערכים של כל המעורבים נלקחים בחשבון, ויש בו אינטראקציה רבה.

ריבוד חברתי מתייחס לעובדה שכל החברות מחולקות באופן היררכי, עם שכבות עליונות ותחתונות וחלוקה לא שוויונית של עושר, כוח והשפעה בין שכבות אלו. תמיד קיימת ניידות מסוימת בין שכבות אלו. אנשים או קבוצות עשויים לנוע למעלה או למטה בהיררכיה, לרכוש או לאבד את כוחם והשפעתם.

סכסוך חברתי מתייחס לתורת המלחמה של סורוקין. בין אם שלום פנימי של מדינה או בינלאומי, שלום מבוסס על דמיון ערכים בין מדינה או בין אומות שונות. למלחמה יש שלב הרסני שבו ערכים נהרסים ושלב דעיכה, שבו חלק מהערכים משוחזרים. סורוקין חשב שמספר המלחמות יקטן עם עלייה בסולידריות וירידה באנטגוניזם. אם ערכי החברה ידגישו אלטרואיזם במקום אגואיזם, שכיחות המלחמות בין בני האדם תפחת ותתפתח מודעות לסביבה.

 שלושה סוגים עיקריים של אינטגרציה תרבותית 
יצירתו הגדולה של סורוקין נחשבת על ידי רבים ל"דינמיקה חברתית ותרבותית". הוא מסווג חברות לפי "המנטליות התרבותית" שלהן. זו יכולה להיות "אידאולוגית" (המציאות היא רוחנית ולא חומרית), "חושית" (האמת היא חומרית וכל הדברים נמצאים בשינוי), או "אידיאליסטית" (סינתזה של השניים).

הוא הציע שציוויליזציות משמעותיות מתפתחות ממנטליות מושגית לאידיאליסטית, ובסופו של דבר למנטליות חושית. כל אחד משלבי ההתפתחות התרבותית הללו לא רק מבקש לתאר את טבע המציאות, אלא גם קובע את טבע הצרכים והמטרות האנושיות שיש לספק, את המידה שבה יש לספק אותן ואת שיטות הסיפוק. סורוקין פירש את הציוויליזציה המערבית בת זמננו כציוויליזציה חושית, המסורה לקידמה טכנולוגית, וניבא את נפילתה לדקדנס ואת הופעתה של תקופה רעיונית או אידיאליסטית חדשה. בספרו "אופנות וחולשות", הוא מבקר את מחקרו של לואיס טרמן על מחקרים "גנטיים של גאונות", ומראה שקבוצת הילדים שבחר עם מנת משכל גבוהה הצליחה בערך כמו קבוצה אקראית של ילדים שנבחרו מרקע משפחתי דומה.

 חמישה ממדים של אהבה 
על פי פיטירים א. סורוקין, שהיה חלוץ במחקר מאוזן בזולתנות, לאנרגיית האהבה יש לפחות חמישה ממדים: עוצמה, היקף, משך, טוהר והלימות ביטויה בפעולות אובייקטיביות, ביחס למטרתה הפנימית. בעוצמה, האהבה נעה בין אפס לנקודה הגבוהה ביותר האפשרית, המסומנת באופן שרירותי כאינסוף. בהיקפו, האהבה נעה מנקודת האפס של אהבה עצמית בלבד, ועד לאהבת האנושות בשלמות עם כל היצורים החיים וכל היקום. במשך הזמן, האהבה יכולה לנוע מהרגע הקצר ביותר האפשרי ועד שנים או לאורך כל חייו של אדם או קבוצה. בטוהר, האהבה נעה בין אהבה המונעת על ידי אהבה בלבד – ללא רמז של "מניע מלכלך" של תועלת, הנאה, יתרון או רווח, ועד ל"אהבה מלוכלכת" שבה אהבה היא רק אמצעי להשגת מטרה תועלתנית, נהנתנית או אחרת, שבה אהבה היא רק טפטוף ראשוני ביותר בזרם בוצי של שאיפות ומטרות אנוכיות. בהתאמת האהבה, היא מבוססת על הציפייה מכל אדם להראות אהבה, להיות נחמד ולהבין את ההשלכות של מעשיו.

בעבודתו על אהבה, "אהבה אלטרואיסטית", סורוקין ניסה לעשות את הצעדים הראשונים לקראת גילוי אילו סוגי אנשים עשויים להפוך לנבחרי ציבור מוכרים או קדושים, ובסופו של דבר הוא רצה להניח את היסודות לייצור אנשים נוספים התואמים לפרופיל זה לשיפור החברה. הוא עשה זאת על ידי לימוד חייהם של קדושים, שכנים ואנשים אחרים על סמך מינם, מגדרם, גזעם ומעמדם החברתי-כלכלי.

 פוליטיקה 

סורוקין היה מעורב פוליטית, חקר את לגיטימיות השלטון, דרך ייצוג דמוקרטיה וגלות ממולדתו, וגם את האופן שבו השאלה הלאומית והמבנה הדמוקרטי שלובים זה בזה. הוא ידע לזהות תקופה של התחדשות עבור רוסיה שלאחר הקומוניזם, וכי מתוך המשבר הכרוך בכך, העולם יוכל לאמץ אהבה אלטרואיסטית, נושא מרכזי במחקרו המאוחר יותר.

סורוקין ייסד את המרכז לחקר האלטרואיזם היצירתי בהרווארד, שם פיתח מחקר כמותי ואיכותני על אתיקה של אהבה וסולידריות חברתית. באמצעות בחינת תרבויות ומסורות דתיות שונות, המרכז דגל בהתגברות על קונפליקטים אנושיים באמצעות טיפוח אהבה ומשמעת.

 מעורבותו עם סוציולוגים אחרים 
בעזרתו הכספית של אלי לילי, חברו של סורוקין, שהיה יורש של חברת תרופות, הוא הצליח לערוך מחקר נוסף בתחום האלטרואיזם היצירתי. ממחקר זה הוא צבר פופולריות רבה וזכה לכבוד רב מצד סוציולוגים וסוציולוגיה אחרים. הוא כונה "מייסד הסוציולוגיה של האלטרואיזם". לפיכך, הוא הורשה להקים את מרכז המחקר של אוניברסיטת הרווארד לאלטרואיזם יצירתי בשנת 1949, ותחתיו עמדו שני מרצים, אלפרדו גוטסקי וטלקוט פרסונס.

אף על פי שסורוקין עבד יחד כעמיתו של פרסונס, הוא מתח ביקורת קשה על עבודותיו של פרסונס בשל דעותיו המנוגדות. סורוקין לא אהב את דרכי הציוויליזציה של אמריקה וחש שהיא בדעיכה, מה שיצר מתח ביניהם, בשל מוצאם על הרקע של התקופה מלפני המלחמה הקרה, והקרע ביניהם נבחן כאשר אוניברסיטת הרווארד וקהילת הסוציולוגיה האמריקאית תמכו בדעותיו של פרסונס, מה שהוביל לכך שסורוקין הועבר מתפקידו המנהלי בהרווארד.

מחקרו של סורוקין התמקד גם בחברה הכפרית, מה שהפך את המידע שלו על רוסיה לנגיש יותר וניתן להתייחסות על ידי שמרנים מוסריים אחרים. מה שהוביל לשיתוף פעולה שלו עם קרל צימרמן, ויחד הם הרחיבו את נקודת המבט של הסוציולוגיה הכפרית-עירונית. הם האמינו שאורח החיים הכפרי נוצר מהמאפיינים הבאים: משפחה שמרנית ומסורתית, כלכלה המבוססת על עבודת כפיים או על עסק משפחתי וביתי והקשר שלהם אליו, בין אם מבחינה סוציולוגית, דמוגרפית או כלכלית.

 האגודה הסוציולוגית האמריקאית 
פיטירים א. סורוקין כיהן כנשיא ה-55 של ההאגודה הסוציולוגית האמריקנית, מעמד אותו הוא לא קיבל בקלות, שכן רבים מעמיתיו מצאו את בחירתו באיחור רב. סורוקין הפסיד בבחירות בשנת 1952 לפלוריאן זנאנייצקי, ולא קיבל את המועמדות השנייה המקובלת. בשנת 1963, לאחר השפעתם של תלמידיו לשעבר וסוציולוגים בכירים אחרים, הוא הפך לסוציולוג הראשון שמועמד לתפקיד הבכיר של האגודה שנבחר עם 65% מהקולות.

נאומו לנשיאות האגודה זכה לפופולריות, עם הכותרת "הסוציולוגיה של אתמול, היום ומחר", בו סורוקין הרחיב על השינוי של הסוציולוגיה מגילוי לחקירה. סוציולוגים רבים באותה תקופה החלו לחדד תיאוריות ועבודות ישנות יותר, תוך כדי הסתגלות לצמיחה בחברה. סורוקין עצמו עבד כדי לאמת את שיטותיהם של סוציולוגים קודמים, תוך שהוא מנסה לזהות את עתיד הסוציולוגיה דרך היבטים מהם התחום היה מושפע עד אז. הוא הצליח להבין שהסוציולוגיה כבר נתפסת כתחום של מציאות ומשמעות. אחדים מהשפעות הסוציולוגיה שסורוקין בחן היו מערכות תרבותיות, מערכות חברתיות ויחידים שיוצרים, מממשים ומחליפים.

 השפעתו על דמויות סמכותיות 
סורוקין השפיע על ההיסטוריון אלן קרלסון. הוא הסכים עם סורוקין ועם אי הסכמתו לקומוניזם. קרלסון גם ראה את עצמו כתומך במשפחה והסכים עם דעותיו של סורוקין על כך שהסביבה האידיאלית ביותר למשפחה היא מגורים בעיירות קטנות ואינטימיות, דמויות כפר.

סורוקין השפיע גם על סגן הנשיא ה-48, מייקל פנס, שציטט אותו בעת שהגן על החלטת בית הנבחרים הכושלת שלו, תיקון הגנת הנישואין בשנת 2006, כאשר התקיימו דיונים על נישואים חד-מיניים. פנס הצהיר, "נישואין חשובים לדברי החוקרים. הסוציולוג מהרווארד פיטירים סורוקין מצא שלאורך ההיסטוריה, הקריסה החברתית תמיד התרחשה בעקבות ההידרדרות של הנישואין והמשפחה".

בשנת 1942, ראשטון קולבורן ו־WEB דו בואה שיבחו את סורוקין, ותיארו אותו כאחד מגדולי מדעני החברה בני זמנם.

סורוקין כתב לנשיא ג'ון פ. קנדי בשנת 1961, כאשר ארצות הברית הייתה בשיא החיכוך עם רוסיה. במכתבו, סורוקין הביע את עצמו כבעל ידע באינטראקציה עם מנהיגים קומוניסטים. הוא גם ניסה לקרוא להימנעות ממלחמה, שכן האמין שאף אחת מהבעיות הבסיסיות לא תיפתר עד ש"יחסים הדדיים יוחלפו ביחסים ידידותיים אמיתיים". הוא גם קורא לקנדי להתייחס לעבודתו הסוציולוגית "התכנסות הדדית של ארצות הברית וברית המועצות לעירוב סוציו-תרבותי" כדי לסייע לו בהחלטה לגבי מלחמה ומה לעשות עם היחסים בין ארצות הברית לרוסיה.
ממוזער|תמונה של פיטירים סורוקין ואשתו יחד עם שני בניו בשנת 1934.

 חייו האישיים ומותו 
סורוקין נישא לד"ר הלן ברטינסקיה, נולדו להם שני בנים, פיטר וסרגיי. בנו, פיטר פ. סורוקין, היה שותף להמציא את הלייזר הורסטילי.

סורוקין סבל ממחלה קשה, ולאחר שנתיים של מאבק, נפטר ב-10 בפברואר 1968, בגיל 79, בווינצ'סטר, מסצ'וסטס. טקס רוסי אורתודוקסי נערך בבית למשפחה, ולאחריו טקס אקלקטי בכנסיית הזיכרון של אוניברסיטת הרווארד.

אוניברסיטת ססקצ'ואן מחזיקה את מאמריו של סורוקין בססקטון, קנדה, שם הם זמינים לציבור. במרץ 2009 הוקם מרכז המחקר סורוקין במתקני אוניברסיטת מדינת סיקטיבקר בסיקטיבקר, רפובליקת קומי, למטרות מחקר ופרסום של חומרי ארכיון, בעיקר מהאוסף באוניברסיטת ססקצ'ואן. פרויקט המחקר הראשון, "התכתבות נבחרת של פיטירים סורוקין: מדען מקומי בשירות האנושות" יצא לאור ברוסית.

 עבודות עיקריות 
 Leaves from a Russian Diary (1924), New York, E. P. Dutton
 The Sociology of Revolution (1925), New York, J. B. Lippincott
 Social Mobility (1927), New York, Harper
 Contemporary Sociological Theories (1928), New York: Harper.online free
 Principles of Rural-Urban Sociology (1929, with Carle C. Zimmerman) New York : H. Holt. Preface: "a summary of Source book in rural sociology," in three volumes, prepared under the auspices of the U.S. Dept. of Agriculture and the University of Minnesota, to be published in 1930 or 1931"WorldCat item record
 The Sociology of Revolution (1935) OCLC 84193425. FReprint, H. Fertig, 1967.WorldCat item record
 Social and Cultural Dynamics (1937–1941), Cincinnati: American Book Company, 1937–1941. 4 vols.
 The Crisis of Our Age (1941), New York : Dutton, 1941 "Based upon four volumes of the author's Social and cultural dynamics."worldCat item record
 Man and Society in Calamity: The Effects of War, Revolution, Famine, Pestilence upon the Human Mind, Behavior, Social Organization and Cultural Life, E.P. Dutton and Company, Inc., 1942
 Russia and the United States (1944)
 Society, Culture, and Personality: Their Structure and Dynamics, A System of General Sociology (1947), Harper & Brothers Publishers:, New York & London. (723 double columned pages plus an 11 triple coumned page Index and a 7 triple columned page Index of Names)
 With Geyl, Pieter and Toynbee, Arnold J. The Pattern of the Past: Can We Determine It? (Boston: Becon, 1949)
 Social Philosophies of an Age of Crisis (1950)
 Altruistic Love: A Study of American "good Neighbors" and Christian Saints (1950)
 Leaves From a Russian Diary, and Thirty Years After (1950), Boston: Beacon Press. OCLC 1476438
  (with introduction by Stephen G. Post in 2002 edition) (552 pages)
 Fads and Foibles in Modern Sociology and Related Sciences (1956), Chicago:, H. Regnery Co. OCoLC 609427839. Reprinted by Greenwood Publishing Group, 1976, .
 The American Sex Revolution (1956), Boston : Porter Sargent Publishers

 (with Lunden, W. A.), Power and Morality: Who Shall Guard The Guardians? (1959), Boston, MA: Porter Sargent Publishers.
 A Long Journey: the Autobiography of Pitirim A. Sorokin (1963) College and University Press, LC 426641.

 Sociology of Yesterday, Today, and Tomorrow (1963)

 Hunger As a Factor in Human Affairs (1975), University Presses of Florida.

 מקורות 
 Cuzzort, R. P. and King, E. W. (1995), Twentieth-Century social thought (5th ed.). New York, NY: Harcourt Brace College Publishers.
 Gambescia, C. (2002), Invito alla lettura di Sorokin. Rome, Italy: Edizioni Settimo Sigillo.
 Johnston, B.V (1995). Pitirim A. Sorokin an Intellectual Biography. Lawrence, KS: University Press of Kansas.

 Yuri Doykov (2008–2009), Pitirim Sorokin: The Man Out of Season – A Biography (in Russian).
 Vol. 1 (Archangelsk, 2008. 432 pages)
 Vol. 2 (Archangelsk, 2009. 488 pages)
 Doykov Yuri (2009), Pitirim Sorokin in Prague, Archangelsk. 146 pages (in Russian).
 Doykov Yuri (2009), Pitirim Sorokin, Minneapolis (Minnesota) – Archangelsk. 184 pages (in Russian).
 Doykov, Yuri (2023). "Why was Pitirim Sorokin silent? From the Lubyanka to Harvard (1918-1930)" – Achangelsk. 91 pages (in Russian).











 קישורים חיצוניים 

 קרן פיתירים א. סורוקין (ארה"ב)
 קרן פיטירים א. סורוקין (ברוסית)
 קרן פיטירים א. סורוקין ב-LiveJournal (ברוסית)
 קהילה ב-LiveJournal (ברוסית)
 דף האגודה הסוציולוגית האמריקאית
 אוסף פיתירים סורוקין בקנדה
 תרבות במשבר: התיאוריות החזוניות של פיטירים סורוקין
 פיטירים סורוקין וולטר א. לונדן, כוח ומוסר – קטעים (1959)
 הסוציולוגיה האינטגרלית של פיטירים סורוקין (בגאורגית)

הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:מהגרים מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:מתנגדי משטר בברית המועצות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקאית לסוציולוגיה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רוסי
קטגוריה:סוציולוגים
קטגוריה:סוציולוגים רוסים
קטגוריה:סוציולוגים אמריקאים
קטגוריה:רוסים
קטגוריה:ילידי 1889
קטגוריה:נפטרים ב-1968