שיאון שחור-קו

שִׂיאוֹן שְׁחֹר-קַו (שם מדעי: Aegaeobuthus nigrocinctus, נקרא בעבר מזובותוס חרמוני) הוא מין של עקרב ממשפחת העקצניים, אנדמי לאזור הלבנט. בישראל הוא נצפה באזור החרמון בלבד.

 טקסונומיה 
מין זה תואר לראשונה על-ידי אהרנברג ב-1828 תחת השם Androctonus (Prionurus) nigrocinctus מפרט שאסף בלבנון. ב-2000 הוא הועבר לסוג Mesobuthus, אך ב-2019 הופרד לצד מינים נוספים לסוג החדש Aegaeobuthus.

 תיאור 
זהו עקרב בינוני באורך של כ-7 ס"מ. צבעו צהבהב-חיוור עם בטן קדמית כהה יותר וגרגור של הראשחזה. בסיס הצבתות מוארך ושווה באורכו לפרק הקודם לו. סימני הזיהוי העיקריים הם הגוון שלו, מבנה הצבתות, גירגור של פרק הבטן החמישי ושלפוחית הארס, וקיומם של רכסים מחודדים הבולטים מעבר לקצות לוחיות הגב (מאפיין אותו הוא חולק עם בני הסוג חד-צלע). 

ניתן להבחין אצל הזכרים בשקע ובליטה הנוצר בבסיס הצבתות כשהן סגורות. 

 אקולוגיה 
זהו מין אנדמי לאזור הלבנט, קצה גבול תפוצתו הדרומי מצוי בחרמון הישראלי, והצפוני בדרום טורקיה. הוא חובב באזורים הרריים חשופים וסלעיים, ולרוב ניתן למוצאו מתחת ועל גבי סלעים.

כמו מיני עקרבים נוספים, נקבת השיאון מסוגלת לשמור בגופה תאי זרע של הזכר להפריה בעונה הבאה, במקרה שלא תפגוש בזכר.

 ארס 
הוא נחשב לעקרב מסוכן, ומדורג לרביעי בעוצמת הארס שלו בקרב עקרבי ישראל.

עקיצתו עלולה לגרום לתסמינים קליניים חמורים ובמקרים חריגים אף למוות בקרב בני אדם. במחקר שפורסם בשנת 2024 נמצא כי הארס מפגין רעילות גבוהה כלפי חולייתנים; המינון הקטלני החציוני LD50 שנמדד במודל של עכברים הוא כ-1.05 מ"ג לק"ג.

מבחינה ביוכימית, הארס מורכב מתערובת של לפחות 67 רכיבים שונים, כאשר הדומיננטיים שבהם הם רעלנים (טוקסינים) הפועלים על תעלות יונים, ובפרט על תעלות אשלגן (+K), נתרן (+Na) וכלור (-Cl). רעלנים אלו מובילים לתסמונת הרעלה (Envenomation syndrome) ייחודית.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:עקצניים
קטגוריה:ארץ ישראל: עקרבאים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1828
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי כריסטיאן גוטפריד אהרנברג