קודקס אלכסנדרינוס

קודקס אלכסנדרינוס (בלטינית: Codex Alexandrinus, מסומן במחקר באותיות A או 02) הוא כתב יד עתיק של הביבליה ביוונית, אשר מתוארך למאה ה-5 לספירה. הקודקס נמנה עם ארבעת כתבי היד האונציאליים הגדולים והחשובים ביותר של הביבליה (לצד קודקס ותיקנוס, קודקס סינאיטיקוס וקודקס אפרמי). הוא מכיל את רוב תרגום השבעים של התנ"ך ואת רוב ספרי הברית החדשה. כיום הוא נשמר ב שבלונדון.

תוכן הקודקס
הקודקס מכיל כמעט את כל הביבליה ביוונית, אך מספר דפים אבדו במהלך הדורות (לקונות):
 בברית הישנה: חסרים פרקים מבראשית, משמואל א' ומתהילים.
 בברית החדשה: חסרים 25 הפרקים הראשונים של הבשורה על-פי מתי (עד פרק כ"ו, 6), שני פרקים מהבשורה על-פי יוחנן, וכן חלק ניכר מהאיגרת השנייה אל הקורינתים.

ייחודו של קודקס אלכסנדרינוס הוא בכך שהוא כולל גם ספרים ואיגרות שאינם נכללים בקאנון המקובל כיום. הוא מכיל את הספרים החיצוניים (כגון כל , חכמת בן סירא וספר יהודית), ובסופו צורפו גם איגרת קלמנס הראשונה (בשלמותה) ואיגרת קלמנס השנייה (באופן חלקי). בתוכן העניינים המקורי של הקודקס מופיעים גם מזמורי שלמה, אך הדפים המכילים אותם אבדו.

 מאפיינים פיזיים 
הקודקס כתוב על גבי קלף בפורמט של ספר (קודקס). במקורו, ההערכה היא כי כלל כ-822 דפים, אך כיום שרדו 773 דפים (630 של הברית הישנה ו-143 של הברית החדשה).
ממוזער|קולופון בסוף איגרת יהודה בקודקס אלכסנדרינוס
הטקסט נכתב בכתב אונציאל (אותיות רישיות רצופות), ללא רווחים בין המילים וללא ניקוד או סימני פיסוק רבים. בשונה מקודקס אפרמי, הטקסט בקודקס אלכסנדרינוס מסודר בשתי עמודות בכל עמוד, כאשר כל עמודה מכילה בין 46 ל-52 שורות. כמו כן מופיעים בקודקס עיטורים קלים, כגון סיומות מצוירות בסוף כל ספר, וכן הגדלה משמעותית של האות הראשונה של פסקה או פרק, אשר חורגת אל שולי העמוד (תופעה שהייתה בראשיתה באותה תקופה בחקר הפלאוגרפיה).

 היסטוריה 
מקורו המדויק של הקודקס אינו ידוע. הערה בערבית שנכתבה בשולי כתב היד במאה ה-13 או ה-14 מייחסת את כתיבת הקודקס לטקלה הקדושה, שחיה במצרים זמן קצר לאחר ועידת ניקאה. עם זאת, פלאוגרפים מודרניים מתארכים את הכתב למאה ה-5.

כתב היד היה שמור במשך מאות שנים באלכסנדריה שבמצרים, ומכאן נגזר שמו. בשנת 1621, הפטריארך של אלכסנדריה, קירילוס לוקאריס, עבר לכהן כפטריארך קונסטנטינופול ולקח עמו את הקודקס. בשנת 1627, לוקאריס העניק את הקודקס במתנה לצ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, באמצעות שגריר אנגליה באימפריה העות'מאנית. הקודקס צורף לאוסף המלכותי הבריטי, ועם הקמתה של הספרייה הבריטית בשנת 1753, הועבר אליה, שם הוא מוצג לציבור עד היום.

 חשיבותו הטקסטואלית 
קודקס אלכסנדרינוס נחשב לאחד מעמודי התווך של ביקורת נוסח המקרא. מעמדו המחקרי מורכב ומרתק, משום שהוא אינו מייצג מסורת נוסח אחת אחידה לכל אורכו:
 בספרי הבשורה, הקודקס הוא העד העתיק והשלם ביותר של ה"נוסח הביזנטי" (Byzantine text-type) – המסורת הטקסטואלית שהפכה מאוחר יותר לנוסח השולט בכנסייה היוונית ולבסיס של ה"טקסטוס רצפטוס".
 בשאר ספרי הברית החדשה (מעשי השליחים, האיגרות וחזון יוחנן), הקודקס מייצג את ה"נוסח האלכסנדרוני" (Alexandrian text-type), הנחשב לקפדני וקרוב יותר למקור. הטקסט של ספר חזון יוחנן בקודקס זה נחשב לכתב היד העתיק והאמין ביותר שקיים כיום לספר זה.
 בתרגום השבעים, הקודקס נחשב לאחת העדויות החשובות והמדויקות ביותר לחקר הנוסח היווני של התנ"ך.

 ראו גם 
 ביקורת נוסח המקרא
 קודקס ותיקנוס
 קודקס סינאיטיקוס
 קודקס אפרמי
 קודקס בזה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:כתבי יד עתיקים של הברית החדשה
קטגוריה:תרגום השבעים
קטגוריה:המאה ה-5
קטגוריה:הספרייה הבריטית