ספירלת העבריינות

ספירלת העבריינות היא מנגנון נפשי-חברתי המסייע להבין את מעורבותם של אנשים בעבריינות, בין אם מבוגרים או קטינים. היא מסבירה הופעה והחמרה של העבריינות לאורך זמן. בדרך כלל, אנשים מתמודדים לראשונה עם בני גילם שהם בעלי ערכים או התנהגויות עברייניות כשהם בגיל ההתבגרות. הם עשויים לחוות פער בין הערכים וההתנהגויות שלהם לבין אלו של חבריהם. כדי להפחית דיסוננס קוגניטיבי זה, צעירים אלו עשויים להגביר את מעורבותם בעבריינות או להפחיתה. מנגנון ספירלת העבריינות הוגדר ותואר על ידי מישל בורן.

 תיאור התהליך 
ספירלת העבריינות של מישל בורן (1983) שימושית בקרימינולוגיה, פסיכולוגיה התפתחותית, פסיכולוגיה של מתבגרים ופסיכולוגיה חברתית. יש להבדיל בין מושג ספירלת העבריינות כמנגנון נפשי-חברתי, לבין השימוש הנפוץ למדי בביטוי ספירלת האלימות (הסלמה) בתרחישים כמו סכסוכים מזוינים, כמו בין ישראל לחמאס בעזה בשנת 2023, אלימות במשפחה, או במהלך מחאות ומהומות כמו אלו בצרפת בשנת 2023 או באוניברסיטאות בארצות הברית בשנת 2024.

בהצגת דרכים לכניסה לעבריינות, כתבה משטרת בריסל בשנת 2022: "מחקרים רבים מדגישים את התפקיד המכריע של הקבוצה בלמידה והעברת התנהגויות פליליות (גישות וטכניקות) באמצעות חיקוי, במיוחד בקרב צעירים. בקרימינולוגיה, באמצעות תאוריית האסוציאציות הדיפרנציאליות שלהם, הראו סאת'רלנד וקרסי (1992) את תפקידן של פעולות גומלין בתהליך. הפרט מאמץ גם את ערכי הקבוצה, שעשויים לכלול מניעים לפעילות פלילית והצדקות שלה. על ידי הדגשת מה שכינה 'ספירלת העבריינים', בורן טען שאדם בוחר את חבריו על סמך דמיון בין ערכים והתנהגויות משותפים, אשר מחזקים הדדית התנהגויות סוטות. הוא מוסיף כי בחירת ההתנהגויות תואמת לעיתים קרובות לקבוצת עמיתים המהווה את 'קבוצת הייחוס' שלו."

מקור הספירלה טמון במתחים הפנימיים שנוצרים על ידי התנהגויות המנוגדות לנורמות. במקרה זה, יש נטייה של הפרט לנטרל את המתח. לאחר מכן הם עשויים לשנות התנהגות זו, להצדיקה, למזערה, להסיט את האחריות או לשנות קבוצות ייחוס. לכן, הפרט ייטה להתרועע עם קבוצות המעבירות את אותן נורמות, ובכך לחזק הדדית התנהגויות סוטות. (Born, 1983, p. זיהוי מנגנון זה מבוסס על ניתוח שערך בורן לפי מדגם של 185 צעירים שרואיינו לא רק על עבריינותם, אלא גם על מצבם המשפחתי, עיסוקיהם וערכיהם.

בניתוח סטטיסטי נמצא כי בחירת התנהגות עבריינית בגיל ההתבגרות תואמת לעיתים קרובות לבחירת סביבה, כלומר, קבוצת עמיתים המהווה את קבוצת הייחוס. בחירת החברים איננה אקראית, אלא מופעלת לפי היגיון המתחשב בהתאמה בערכים ובדמיון בהתנהגויות. מתרחשים תהליכים מעגליים, בהם המתבגר מתאים את ערכיו לסביבה בה הוא שוהה. ההתנהגות מעצבת את בחירת הערכים, ובחירה זו משפיעה על אימוץ התנהגויות מסוימות. הבנה זו של מנגנון הספירלה של העבריינות מבוססת על ממצאים הקשורים ללמידה, ובמיוחד למידה חברתית שתוארה על ידי אלברט בנדורה, ותהליכים של אינטראקציה סימבולית, ובמיוחד תאוריית הפחתת דיסוננס קוגניטיבי.

"רעיונות סוטים קיימים בכל אדם, אך דווקא רצף הבחירות של ערכים, סביבות והתנהגויות הוא שימזער או ימקסם את הסטייה לאורך ההתפתחות האישית, במיוחד בגיל ההתבגרות. אלו ששילבו ערכים מסוימים ומעוניינים להגן עליהם או לפתח אותם יובילו לבחור סביבות המאפשרות את הופעתן של התנהגויות התואמות ערכים אלה. לפיכך, אנו יכולים לדבר על 'סביבה נבחרת' במובן שאטיין דה גריף (1946) הבין אותה, כלומר, בהקשר של עבריינות, כסביבה התומכת בפשיעה. האדם העוסק במעשים התואמים את הסביבה הנבחרת יפתח בהדרגה את הערכים (פוטנציאלית א-חברתיים או אנטי-חברתיים) העומדים בבסיס התנהגויות אלה והסביבה. התנהגויות סוטות – כמו כל התנהגות חברתית אחרת – תלויות בבחירות של סביבות וערכים. " (גלובץ' ובורן, פסיכולוגיה של עבריינות, 2017, עמ' 218)

ספירלת העבריינות חלה, בשינויים המחויבים, גם על התמכרויות ושימוש בסמים, שכן ספירלה של תלות יכולה להיווצר בתוך קבוצת עמיתים, למשל, מעשני קנאביס מזדמנים. הספירלה מתחזקת אם מפיקים רווח כספי מסחר במוצר, ובכך משנה לחלוטין את אורח חייו של המשתמש. ניתן להפוך את הספירלה כדי להגן על הצעירים בסיכון מפני השתייכות לקבוצת עמיתים עבריינים או מכורים. היפוך זה הופך לחלק מהמנגנונים המעורבים בחוסן כפי שהוצע על ידי בוריס צירולניק. יש להשתמש במנגנון זה בהתערבויות עם עבריינים צעירים כדי לתמוך במעבר שלהם מהעבריינות

הערות שוליים

קטגוריה:עבריינות נוער
קטגוריה:פסיכולוגיה התפתחותית
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
קטגוריה:קרימינולוגיה