ג'קיל והייד (מחזמר)

ג'קיל והייד (באנגלית: Jekyll & Hyde) הוא מחזמר משנת 1990 המבוסס על הנובלה משנת 1886 "המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד" מאת רוברט לואיס סטיבנסון. המוזיקה הולחנה על ידי פרנק ויילדהורן, המילים נכתבו על ידי פרנק קודן ולזלי בריקוס והספר נכתב על ידי בריקוס. לאחר בכורה עולמית ביוסטון, טקסס, המחזמר יצא לסיבוב הופעות ארצי בארצות הברית לפני הופעת הבכורה שלו בברודוויי בשנת 1997. מאז הועלו הפקות בין-לאומיות רבות בשפות שונות (יותר מ-20 מדינות), כולל שני סיבובי הופעות נוספים באמריקה הצפונית, שני סיבובי הופעות בבריטניה, גרסת קונצרט, סיבוב הופעות מחודש בארצות הברית בשנת 2012, חידוש בברודוויי בשנת 2013 בהשתתפות קונסטנטין מרוליס, וגרסת קונצרט אוסטרלית בשנת 2019 בכיכובו של אנתוני וורלו.

 פיתוח 
בסוף שנות ה-80 פרנק ויילדהורן וסטיב קודן החלו לפתח את המחזמר, כשויילדהורן כתב את הפסקול וקודן כתב את המילים, אך הפרויקט לא הופק בברודוויי עקב קשיי מימון. היוצרים המשיכו לפתח את ההצגה, אחד השינויים המשמעותיים ביותר שבוצעו היה הוספת דמותה של לוסי, זונה שמסתבכת עם ג'קיל והייד. בגרסאות קודמות של התסריט, לוסי לא הייתה קיימת וסיפור האהבה היה בין ג'קיל לארוסתו, אך היוצרים חשו שהסדרה זקוקה לנוכחות נשית חזקה יותר וכתבו את דמותה של לוסי.

הדמו הראשון יצא בשנת 1986, עם צ'אק וגנר בתור ד"ר הנרי ג'קיל ואדוארד הייד, טיוזדיי נייט בתור לוסי האריס וג'יליאן גאלאנט בתור ליסה קארו. מתוך עשרת השירים שנכללו בדמו, רק שניים מהשירים נשארו בהפקה הסופית בברודוויי: Alive ו־Murder, Murder, ורק Alive שמר על רוב המילים המקוריות שלו. בגרסה המקורית של Muder, Murder, מר הייד רוצח זונות (בדומה לג'ק המרטש) בעוד בכל הגרסאות המאוחרות יותר הוא רוצח את מועצת המנהלים שדחתה את הצעתו. בשנת 1987 יצאה הקלטת דמו שנייה שכללה גרסאות מוקדמות למספר שירים שיופיעו בגרסה הסופית. לאחר מכן, לזלי בריקוס הצטרף ושכתב את המופע ביחד עם ויילדהורן.

הצגת הבכורה של המחזמר הייתה ביוסטון, טקסס, בשנת 1990 והקלטת קונספט נעשתה בהשתתפות קולם וילקינסון בתפקיד ד"ר הנרי ג'קיל/אדוארד הייד, ולינדה אדר.

בשנת 1995 המחזמר הועלה לראשונה בברודוויי בכיכובם של רוברט קוצ'ולי בתפקיד ד"ר ג'קיל ומר הייד ולינדה אדר בתפקיד לוסי. ג'קיל והייד זכה לביקורת קשה מצד המבקרים, אבל הקהל אהב את ההצגה והיא נהפכה במהרה ללהיט.
 הפקות 
לפני ברודוויי
ג'קיל והייד הוצג לראשונה בתיאטרון אלי ביוסטון, טקסס, במאי 1990, שם שבר שיאי קופות, וזכה לשבחי המבקרים, מה שהוביל להארכת ההצגה פעמיים, ולבסוף הסתיים ביולי 1990. צ'אק וגנר גילם את התפקידים הראשיים, עם רבקה ספנסר כליסה קארו (ששמה מאוחר יותר השתנה לאמה) ולינדה אדר בתפקיד לוסי. גרגורי בויד ביים את ההפקה. בשנת 1992 התקיימה סדנה בכיכובו של טרנס מאן בתפקידים הראשיים.

לאחר הפסקה של כמעט שלוש שנים, ההצגה חזרה ליוסטון, הפעם בתיאטרון "תחת הכוכבים". היא עלתה בין 20 בינואר 1995 ל-19 בפברואר לזמן מוגבל. לאחר מכן הוצגה בתיאטרון השדרה החמישית בסיאטל בין 28 בפברואר ל-19 במרץ 1995. עקב הצלחת שתי ההופעות, המחזמר יצא לסיבוב הופעות ארצי בארצות הברית מ-1 באוגוסט 1995 (שהחל בדאלאס, טקסס) ועד 1 באפריל 1996 (הסתיים בבולטימור, מרילנד). צוות השחקנים כלל את רוברט קוצ'ולי (ד"ר ג'קיל/מר הייד), לינדה אדר (לוסי האריס), כריסטיאן נול (ליסה קארו), פיליפ הופמן (ג'ון אטרסון), רוב אוון (סטנדבי ג'קיל/הייד) ודייב קלמונס (בישוף מבייסינגסטוק).

ברודוויי, 1997
המחזמר הועלה בבכורה שלו בברודוויי בתיאטרון פלימות' (הידוע כיום בשם תיאטרון ג'רלד שונפלד) ב-21 במרץ 1997 (הקרנות מוקדמות), והועלה רשמית ב-28 באפריל. ההצגה הופקה במשותף על ידי ג'רי פרנקל וג'פרי ריצ'רדס, ובוימה על ידי רובין פיליפס. צוות השיקנים כלל את רוברט קוצ'ולי בתפקיד ג'קיל והייד, לינדה אדר בתפקיד לוסי האריס, וכריסטיאנה נול בתפקיד אמה קארו. רוב אוון לוהק בתור המחליף של קוצ'ולי וגילם את התפקידים הראשיים בשתי הופעות בשבוע (בהופעות צהריים). ריימונד ג'רמילו מקלאוד לוהק במקור לתפקיד סיימון סטרייד. מאוחר יותר הוא הוחלף על ידי מרווין פורד, אשר בתורו הוחלף על ידי רוברט ג'נסן. קולין סקסטון הייתה שחקנית מתנדנדת בחברה לפני שהפכה ללוסי האריס האחרונה. אוון קיבל את התפקידים הראשיים מקוצ'ולי ב-5 בינואר 1999 וג'וזף מאהוולד הפך למחליף של ג'קיל/הייד. ג'ק וגנר קיבל את התפקידים הראשיים מאוון החל מ-25 בינואר 2000 ועזב את צוות השחקנים ב-11 ביוני 2000. סבסטיאן באך גילם את התפקידים הראשיים מ-15 ביוני 2000 עד 15 באוקטובר 2000. דייוויד הסלהוף, קיבל את התפקיד הראשי ב-17 באוקטובר 2000, ואוון חזר לתפקיד המחליף. המחזמר הועלה במשך כמעט ארבע שנים והפך למחזה הארוך ביותר בתולדות תיאטרון פלימות'. המחזה נסגר לאחר 1,543 הופעות קבועות, ב-7 בינואר 2001. בצוות השחקנים האחרון כיכבו הסלהוף, רוב אוון, קולין סקסטון ואנדראה ריווט בתפקיד אמה.

הקלטת DVD
ההפקה בברודוויי צולמה בשידור חי בתיאטרון פלימות' בשנת 2000, כאשר צוות השחקנים הסופי כלל את דייוויד הסלהוף בתפקיד ג'קיל/הייד, קולין סקסטון בתפקיד לוסי ואנדראה ריווט בתפקיד אמה. זוהי קלטת הווידאו הרשמית היחידה שקיימת של המחזמר; היא יצאה ב-DVD בשנת 2001. כמו כן, הוקלטה הופעה מקצועית כחזרה לגרסת ה-DVD עם רוב אוון בתפקיד הראשי, והיא זמינה כעת ביוטיוב.

סיבובי הופעות
סיבוב ההופעות הלאומי השני בארצות הברית החל בהעלאות מוקדמות ב-13 באפריל 1999, בוולינגפורד, קונטיקט, לפני שנפתח רשמית ב-21 באפריל בדטרויט, מישיגן. את ההופעה הוביל צ'אק וגנר בתפקידים הראשיים, עם שרון בראון בתפקיד לוסי ואנדראה ריווט בתפקיד אמה. ההופעה האחרונה התקיימה ב-30 באפריל 2000, ביוסטון, טקסס, שם המופע עלה לראשונה 10 שנים קודם לכן.

סיבוב ההופעות השלישי שהתקיים בארצות הברית היה הפקה של Non-Equity בהשתתפות צוות שחקנים של Non-Equity ובכיכובם של גיא למונייה בתפקיד ג'קיל והייד, אנני ברת'יום בתפקיד לוסי ושני לין נילסן בתפקיד אמה. הוא נמשך מ-19 בספטמבר 2000 (התחיל באוונסוויל, אינדיאנה), עד 20 במאי 2001 (סיים בניו לונדון, קונטיקט).

המחזמר ערך את הופעת הבכורה שלו בבריטניה, כאשר סיבוב הופעות ארצי יצא לדרך באיסטבורן ב-24 באוגוסט 2004. סיבוב ההופעות, בו הופיע פול ניקולס בתפקיד ג'קיל/הייד, לצד לואיז דירמן בתפקיד לוסי ושונה לינדזי בתפקיד אמה, נמשך עד 21 במאי 2005, והסתיים בסנדרלנד. סיבוב הופעות שני בן 6 חודשים, בעיקר בבריטניה ובאירלנד, החל ב-20 בינואר 2011 בברומלי ונמשך עד 30 ביולי בלידס, עם מרטי פלו בתפקיד ג'קיל/הייד, שרה ארנשו בתפקיד אמה, סברינה קרטר בתפקיד לוסי, ובניצוחו של מרטין קונורס. סיבוב ההופעות גם נערך חודש באבו דאבי.

הפקה מחודשת בצפון אמריקה, הכוללת פסקול רוק עכשווי יותר, החלה רשמית את הופעותיה בסן דייגו, קליפורניה, ב-2 באוקטובר 2012. קונסטנטין מרוליס גילם את התפקידים הראשיים ואליו הצטרפו דברה קוקס בתפקיד לוסי וטיל וויקס בתפקיד אמה. סיבוב ההופעות הסתיים ב-31 במרץ בלוס אנג'לס כהכנה להעברה מתוכננת מראש לברודוויי.

בין השנים 2016 ל-2017, התקיים סיבוב הופעות עולמי בכיכובה של דיאנה דה גארמו בתפקיד לוסי, כאשר קייל דין מאסי ובראדלי דין גילמו לסירוגין את התפקידים הראשיים.
ברודוויי, 2013
הופעה מחודשת נפתחה בברודוויי בתיאטרון מרקיז ב-5 באפריל 2013 להקרנות מוקדמות, ונפתחה רשמית ב-18 באפריל. במקור, ההפקה תוכננה להופיע בהופעה מוגבלת עד 30 ביוני 2013, אך זמן קצר לאחר הפתיחה הודיעה כי היא צפויה להיסגר מוקדם יותר, במאי. היא נסגרה ב-12 במאי לאחר 29 הופעות רגילות ו-15 הקרנות מוקדמות, אירוע יוצא דופן להצגה בברודוויי. קונסטנטין מרוליס, דברה קוקס וטיל וויקס חזרו לגלם את תפקידיהם כד"ר ג'קיל/מר הייד, לוסי ואמה, בהתאמה.

ג'קיל והייד: הקונצרט
המחזמר עובד לגרסת קונצרט שערכה סיבוב הופעות בצפון אמריקה ודרום קוריאה. רוב אוון גילם את ג'קיל/הייד ואליו הצטרפו בארצות הברית ברנדי בורקהארדט בתפקיד אמה וקייט שינדל בתפקיד לוסי, ובקוריאה ג'ולי רייבר בתפקיד אמה ומנדי גונזלס בתפקיד לוסי. המחזמר הוצג בשני ניסויים ביוני ובספטמבר 2004 במרלטון, ניו ג'רזי, ובאונקסוויל, קונטיקט, לפני שיצא לסיבוב הופעות בארצות הברית מ-10 בספטמבר 2005, בברמינגהאם, אלבמה, ועד 25 בפברואר 2006, באטלנטה, ג'ורג'יה. הסיבוב הקוריאני החל בסיאול ב-7 באפריל 2006, והסתיים ב-3 במאי 2006. עם זאת, ההפקה הציגה שתי הפקות נוספות, אחת בבלקסבורג, וירג'יניה, ב-30 בנובמבר 2006, והופעה שנייה בסיאול בין ה-5 ל-6 במאי 2007.

הפקות אזוריות ובין-לאומיות
סכויות ההופעה הפכו לזמינות לאחר סגירת ההפקה בברודוויי, מה שהוביל להפקות אזוריות רבות מדי שנה. הבולטת שבהן היה הצגתו בבימויו של הכוכב המקורי רוברט קוצ'ולי באלמספורד, ניו יורק, שעלתה בשנים 2001 ו-2010. הפקות בין-לאומיות רבות הועלו במהלך השנים, שתרגמו את הספר והמוזיקה לשפות שונות. ההפקה הראשונה מסוג זה הייתה בהולנד, בספטמבר, 1997. הפקות נוספות הועלו בגרמניה, שוודיה, ספרד, הונגריה, אוסטריה, קנדה, יפן, פינלנד, יוון, שווייץ, דנמרק, מקסיקו, צ'כיה, ניו זילנד, רוסיה, איטליה, מלטה, הפיליפינים, דרום קוריאה, טאיוואן, ברזיל, פולין, סלובקיה, ארגנטינה, אירלנד, סין וטורקיה.

ההפקה המקצועית הראשונה באוסטרליה הייתה גרסת קונצרט בשנת 2019. ההפקה האוסטרלית הראשונה שהוצגה על הבמה הייתה על ידי חברת התיאטרון הייז ביולי-אוגוסט 2022, בבימויו של היידן טי, בתפאורה שעוצבה מחדש לתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, עם תזמורת קאמרית מאת נייג'ל אובריהיין וליהוק השחקנית מדלן ג'ונס לתפקיד אטרסון.

בישראל
בשנת 2005 המחזה "ג'קיל והייד" הועלה לראשונה בישראל. המחזמר עלה בהפקת תיאטרון הספרייה ברמת גן ובהשתתפות בוגרי בית הספר למשחק בישראל, בית צבי. צוות השחקנים כלל את איתי לוי בתפקידם של דוקטור ג'קיל ומר הייד, סיוון טל בתפקיד לוסי האריס, קלייר בן-דוד בתור אמה קארו, נועם טלמון בתור ג'ון אטרסון, ברייני פירסטנברג בתור ליידי בקונספילד ודודו ניב בתור פול. ההצגה הראשונה הועלתה ב-16 בנובמבר למספר הצגות מוגבל.

ג'קיל והייד: קונצרט לציון 25 שנה
ההפקה המקצועית האוסטרלית הראשונה הוצגה באוקטובר ובנובמבר 2019. ההפקה ציינה 25 שנה להקלטת "היצירה השלמה" בכיבוב אנתוני וורלו. אנתוני וורלו שב חגלם את התפקידים הראשיים עם ג'מה ריקס בתפקיד לוסי ואמנדה ליאה לה-ורן בתור אמה. ההפקה הוצגה במרכז האמנויות במלבורן באוקטובר 2019, עם התזמורת הסימפונית של מלבורן, ובמרכז הכנסים הבין-לאומי של סידני, בנובמבר 2019, עם התזמורת הבין-לאומית של סידני.

 עלילה 
רוב עלילת המחזה לא השתנתה מהפקה להפקה, אך רבים מהשירים שונו, נחתכו או הוחלפו מאז ההפקה הראשונה.

מערכה ראשונה
הקהל נחשף לג'ון אטרסון ולסר דנברס קארו, שניהם היו קשורים לדוקטור הנרי ג'קיל. אטרסון היה עורך דינו וחברו הטוב ביותר של ג'קיל, בעוד סר דנברס היה חותנו לעתיד של ג'קיל. שני הג'נטלמנים לוקחים את הקהל אחורה זמן מה כדי למצוא את ג'קיל בבית חולים לחולי נפש, שר על אביו שבתרדמת ("Lost in the Darkness"). ג'קיל מאמין שהרוע בנשמת אביו גרם למחלתו. ג'קיל מספר לקהל על תשוקתו לגלות מדוע האדם הוא גם טוב וגם רע ועל ניסיונותיו להפריד בין הטוב לרע ("I Need to Know").

זמן מה לאחר מכן, העשירים והעניים של לונדון של המאה ה-19 מתארים כיצד אנשים מתנהגים – כיצד הם רוצים שאחרים יראו אותם, לא משנה מי הם באמת מבפנים ("Façade"). לאחר מכן, ג'קיל מציג הצעת מחקר למועצת המנהלים של בית החולים סנט ג'וד. סר דנברס, יו"ר המועצה, נוכח יחד עם הוד מעלתו רופרט, הבישוף ה-14 של בייסינגסטוק, הנכבד סר ארצ'יבלד "ארצ'י" פרופס, לורד תיאודור "טדי" סאבאג', ליידי אליזבת "בסי" ביקונספילד, הגנרל לורד גלוסופ וסיימון סטרייד, המזכיר. כולם מלבד סר דנברס כבר רואים את ההצעה בשלילה. כאשר ג'קיל מציע לבחון את התיאוריה שלו ואת הנוסחה שלו על אדם (ככל הנראה אביו), הם בזים להצעה ומצביעים חמישה נגד אף אחד, כאשר סר דנברס נמנע ("Board of Governors"). אטרסון מנסה להרגיע את ג'קיל, בידיעה שהוא אובססיבי למצבו של אביו. ג'קיל בטוח שהוא יכול "להציל" את אלה שנפלו לאותו חושך ואטרסון מפציר בחברו, אם הוא מרגיש שהוא צודק לגבי התיאוריה שלו, שימשיך ("Pursue the Truth").

מאוחר יותר באותו לילה, קבוצה של אנשי המעמד הגבוה מופיעה בביתו של סר דנברס בריג'נטס פארק. סר דנברס עורך מסיבה ראוותנית לבתו אמה (שלפעמים נקראת ליסה), לרגל אירוסיה לד"ר ג'קיל, שאליה ג'קיל מאחר ("Façade ("reprise 1). במהלך המסיבה, האורחים – הכוללים את המנהלים וסטרייד, לועגים לדנברס ואמה על אירוסיה ל"משוגע", אך אטרסון, סר דנברס ואמה תומכים בג'קיל. סטרייד, שיש לו רגשות כלפי אמה, מנסה לשכנע אותה לבטל את האירוסים, אך היא דוחה אותו במהירות ואומרת שהיא מרגישה שהיא יכולה להיות מי שהיא רוצה להיות עם ג'קיל ("Emma's Reasons").

ג'קיל מגיע באיחור וחולק רגע עם אמה. הוא מזהיר אותה שהוא עשוי להיות תמיד עסוק בעבודה שלו, ואמה נשבעת שהיא תהיה לצידו לאורך כל הדרך ("I Must Go On/Take Me as I Am"). סר דנברס חוזר כשג'קיל עוזב ומספר לאמה שהוא רואה את ג'קיל כבנו אך מתקשה לסבול את התנהגותו במחיר של אובדן בתו. אמה מבטיחה לו שהוא לעולם לא יאבד אותה, ושהם לא צריכים לפחד לשחרר ("Letting Go").

ג'קיל ואטרסון הולכים מאוחר יותר לרחוב האורות האדומים בקמדן טאון המכונה "החולדה האדומה" למסיבת הרווקים של ג'קיל ("Façade (reprise 2)"). הזונה לוסי האריס מגיעה באיחור ומסתבכת בצרות עם הבוס, המכונה "עכביש", אך היא מתעלמת מכך לעת עתה. למרות מעמדה בחיים, היא טובת לב ואהובה על ידי עמיתיה לעבודה, אך יש לה רגעים בהם היא מהרהרת על חייה ("No One Knows Who I Am").

גווינביר, המנהלת הגרמנית של "החולדה האדומה", קוטעת את חלומה של לוסי ושולחת אותה לבמה לשיר לקהל ("Bring on the Men" או "Good 'N' Evil", תלוי בהפקה), והיא שובה את ג'קיל. לאחר השיר, לוסי מתחילה להסתובב בין הלקוחות. עכביש ניגש ללוסי ולאחר שהכה אותה הוא מאיים להרוג אותה אם תאחר שוב. ג'קיל ניגש ללוסי לאחר שראה את מעשיו של עכביש ומתכוון לעזור לה בעוד שאטרסון מובל משם על ידי בחורה אחרת מהבר. ג'קיל ולוסי נמשכים זה לזה באופן שמבטיח לשניהם חברות נהדרת. ג'קיל מודה ששירתה של לוסי עזרה לו למצוא את התשובה לניסוי שלו. אטרסון מופיע שוב, וג'קיל אומר ללוסי שהוא חייב לצאת בדרכו. לפני שהוא הולך, הוא נותן ללוסי את כרטיס הביקור שלו ומבקש ממנה לראות אותו אם אי פעם תצטרך חבר ("Lucy meets Jekyll").

כאשר אטרסון וג'קיל מגיעים לביתו של האחרון, אטרסון מבחין שג'קיל במצב רוח טוב יותר. ג'קיל מודיע לו שמצא נושא לניסוייו. אטרסון ממליץ שג'קיל ילך ישר לישון ויעזוב. ג'קיל שולח את משרתו, פול, ללילה ויוצא למעבדה שלו. הוא נרגש שהגיע הרגע לערוך את הניסוי שלו ("This Is the Moment"). ג'קיל עוקב אחר הניסוי ביומנו, מערבב את הכימיקלים שלו כדי ליצור את הנוסחה שלו, HJ7, ומזריק אותה לעצמו (בכמה גרסאות, הוא שותה את הנוסחה, כפי שעשה בספר). לאחר דקה של תופעות הלוואי, הוא מתפתל מכאב, ומוחלף על ידי אישיות חלופית ותוקפנית ("First Transformation"). בהומור קודר הוא מציין ביומנו "4:00 בבוקר – כמה שינויים קלים" (השורה המדויקת משתנה בהתאם להפקה). הוא יוצא בשמחה ומשוטט ברחובות תוך כדי שהוא מתעלל בעוברי אורח תמימים. יש מפגש מיני פוגעני עם לוסי ("Lucy meets Hyde"). דמותו החלופית של ג'קיל נותנת לעצמו שם: אדוארד הייד ("Alive").

שבוע לאחר מכן, איש לא שמע דבר מג'קיל. אמה, סר דנברס ואטרסון שואלים את פול להימצאו, אך אמה מחליטה לעזוב ומאמינה שג'קיל יבוא לקחת אותה לאחר שתסיים את עבודתו. לאחר שאמה וסר דנברס עוזבים, פול מספר לאטרסון שג'קיל נעל את עצמו במעבדה שלו ושהוא שמע קולות מוזרים משם. ג'קיל, שנראה נסער, מגיח ושולח את פול בחוסר סבלנות להביא לו כמה כימיקלים. אטרסון מתעמת עם ג'קיל על התנהגותו המוזרה, אך ג'קיל מתעלם ממנו. במקום זאת הוא נותן לאטרסון שלושה מכתבים: אחד לאמה, אחר לאביה, ואחד לאטרסון עצמו במקרה שג'קיל יחלה או ייעלם. אטרסון, חשדן ומודאג, מזהיר את ג'קיל לא לתת לעבודתו להשתלט על חייו. בינתיים, אמה וסר דנברס מתווכחים על הזהירות שבנישואיה של אמה לגבר שנראה כי הוא נופל לתהום הולכת ומעמיקה. אמה אומרת שוב לאביה שהיא מבינה שעבודתו של ג'קיל חשובה ("His Work and Nothing More").

לאחר שאטרסון עוזב, לוסי מגיעה לביתו של ג'קיל עם חבורה על גבה. בזמן שג'קיל מטפל בפצע שלה, היא מספרת לו שגבר בשם הייד פצע אותה. ג'קיל המום מהגילוי אך מסתיר את זה. לוסי חשה חמלה כלפי ג'קיל על היותו טוב כלפיה, ומנשקת אותו ("Sympathy, Tenderness"). מוטרד ממעשיו, ג'קיל עוזב את לוסי, שתוהה לגבי אהבתה אליו ("Someone Like You").

מאוחר יותר, הבישוף של בייסינגסטוק נראה עם גווינביר לאחר "פגישה" עם אחד ממשרתיה. הוא משלם לגווינביר וקובע פגישה עם המשרת ביום רביעי הבא. כאשר גווינביר והמשרת עוזבים, הייד מופיע כשהוא אוחז במקל הליכה עם חרב מוסווה . לאחר שהעליב את הבישוף, הייד ממשיך להכות ולדקור אותו למוות עם מקל החרב לפני שהוא מצית את הגופה בשמחה ("Alive (reprise)").

מערכה שנייה
אטרסון וסר דנברס מדברים שוב על ג'קיל: אטרסון מרגיש שלא היה מסוגל לעזור ללקוחו וחברו המסכן, בעוד דנברס חש שמשהו השתבש בצורה נוראית עם עבודתו, מכיוון שלא ראה או שמע ממנו במשך שבועות.

אזרחי לונדון מרכלים על רצח הבישוף בעוד הייד צד והורג את הגנרל גלוסופ, סר פרופס, ליידי ביקונספילד ולורד סאבאג'. בשלב זה, כל חמשת המנהלים שדחו את הצעתו של ג'קיל מתים ("Murder, Murder"). לילה אחד אמה נכנסת למעבדה של ג'קיל ומוצאת את יומנו פתוח וקוראת את אחת מרשומותיו. ג'קיל נכנס וסוגר מיד את היומן, ומונע ממנה לגלות למה הוא הפך להיות. אמה מצהירה על אהבתה אליו ומתחננת בפניו שיגלה לה את סודו ("Once Upon a Dream"). הוא מסרב לספר לה על עבודתו אך אומר שהוא עדיין אוהב אותה. לאחר שאמה עוזבת, ג'קיל כותב ביומנו שהייד גבה מחיר כבד ממנו ומסביבו, ושהשינויים מתרחשים מעצמם. כתיבתו נקטעת כאשר אטרסון מגיע למעבדה, ומבקש לברר מיהו יורשו היחיד של ג'קיל, אדוארד הייד, כפי שמופיע במכתבו של ג'קיל. ג'קיל רק מספר לו שהייד הוא "קולגה" המעורב בניסוי. אטרסון רואה שחברו חולה מאוד ומסכים להשיג את שאר הכימיקלים שג'קיל זקוק להם. ג'קיל, שוב לבד, מתחיל להתמודד עם העובדה שהייד הוא חלק ממנו ("Obsession"). במקביל, גם לוסי וגם אמה תוהות לגבי אהבתן לאותו גבר ("In His Eyes").

ב"חולדה האדומה", נלי ולוסי שוקלות את המקצוע שלהן ומדוע הן ממשיכות לעשות אותו ("Girls of the Night"). לאחר מכן לוסי זוכה לביקור מהייד, שאומר לה שהוא נוסע לזמן מה. לאחר מכן הוא מזהיר אותה לא לעזוב אותו לעולם. לוסי מבועתת, אך נראה שהיא נשלטת על ידי הייד באופן מיני וחייתי ("Dangerous Game"). כשהן עוזבות יחד, עכביש פונה לעובדי ה"חולדה האדומה", ומזהיר אותם תמיד להיות מודעים לסכנות האורבות להם באיסט אנד ("Façade (reprise 3)").

אטרסון מגיע למעבדה של ג'קיל עם שאר הכימיקלים ומעטפה סודית ומגלה את הייד, שמודיע לו שהרופא "לא זמין" הלילה. אטרסון מסרב להשאיר את החבילה בידי אף אחד אחר ודורש לדעת היכן הוא נמצא. הייד משיב שגם אם יספר לו, אטרסון לא יאמין לו. אטרסון מתעקש לראות את ג'קיל, ומאיים לקרוא למשטרה. הייד מנסה בכעס לתקוף את אטרסון שמאיים עליו עם מקל החרב שלו. הייד, לכוד, מזריק לעצמו את הנוסחה, ושואג מצחוק כשהוא חוזר להיות ג'קיל מול אטרסון המבוהל. ג'קיל אומר לאטרסון שיש להשמיד את הייד, בכל מחיר. לאחר מכן הוא מתחנן לאטרסון להביא כסף עבור לוסי כדי שתוכל להימלט למקום מבטחים. כשאטרסון עוזב, ג'קיל מערבב כימיקלים ומזריק את הנוסחה החדשה, מחשש שהוא עלול לאבד את עצמו לנצח, ומתפלל שיוכל לשקם את חייו הקודמים ("No One Must Ever Know").

אטרסון מבקר את לוסי ב"חולדה האדומה" עם הכסף, יחד עם מכתב מג'קיל המתחנן בפניה לעזוב את העיר ולהתחיל חיים חדשים במקום אחר. לאחר שאטרסון עוזב, לוסי תוהה לגבי האפשרויות העומדות בפניה ("A New Life"). בדיוק אז, הייד חוזר. כשראה את המכתב מג'קיל, הוא אומר ללוסי שהוא והרופא "קרובים מאוד" ושהם "חולקים הכל". בגרסאות מסוימות, הייד מרגיש שלוסי בגדה בו בכך שהייתה מאוהבת בג'קיל והלכה לראות אותו כל יום. לאחר מכן הוא קורא ללוסי אליו ומחזיק אותה קרוב אליו. כשהוא מחזיק את לוסי ברכות כדי שלא תחשוד בכך, הוא דוקר אותה לאט, בכעס ובאכזריות מספר פעמים לפני שהוא משסף את גרונה ("Sympathy, Tenderness (reprise)"). הייד בורח בצחוק, בדיוק כשהעובדים של "החולדה האדומה" מוצאים את גופתה של לוסי ונושאים אותה החוצה על אלונקה. מכוסה בדמה של לוסי, ג'קיל חוזר למעבדתו ומתעמת עם הייד בקרב סופי על השליטה ("Confrontation").

מאוחר יותר, אטרסון מספר לקהל שג'קיל ויתר על משימתו "למצוא את האמת", וגזר על אביו את החושך. עם זאת, כפי שסר דנברס מתאר את זה, הרופא חזר ב"צליל פעמוני החתונה" ("Façade (reprise #4)"). מספר שבועות לאחר מכן, נראה שג'קיל חזר לשלוט בעצמו כשהוא ואמה עומדים לפני הכומר בחתונתם בכנסיית סנט אן. כשהכומר מתחיל את הטקס, ג'קיל מתכופף בכאב והופך להייד. הייד הורג את סיימון סטרייד, שהיה אורח בחתונה, לפני שהוא לוקח את אמה כבת ערובה. למשמע קולה המתחנן של אמה, ג'קיל מצליח להחזיר לעצמו שליטה לרגע. הוא מתחנן בפני אטרסון להרוג אותו, אך הוא לא מסוגל לפגוע בחברו. נואש, ג'קיל משפד את עצמו על מקל החרב של אטרסון. אמה בוכה חרישית כשג'קיל והייד מתים לבסוף ("The Wedding Reception"/"Finale").

שירים
ברודוויי, 1997

 מערכה ראשונה
 "Prologue"
 "Lost In the Darkness" – ג'קיל
 "Façade" – אנסמבל, אטרסון, סיימון סטרייד
 "Jekyll's Plea" – ג'קיל, סר דנברס, הבישוף של בייסינגסטוק, סר ארצ'יבלד פרופס, לורד תיאודור סאבאג', ליידי אליזבת ביקונספילד, הגנרל גלוסופ, סיימון סטרייד
 "Pursue the Truth" – ג'קיל, אטרסון
 "Façade (reprise #1)" – אנסמבל
 "Emma's Reasons" – סיימון סטרייד, אמה
 "Take Me As I Am" – אמה, ג'קיל
 "Letting Go" – סר דנברס, אמה
 "Façade (reprise #2)" – אנסמבל
 "No One Knows Who I Am" – לוסי
 "Good 'N' Evil" – לוסי, הזונות
 "Here's to the Night (Lucy meets Jekyll)" – לוסי, ג'קיל
 "Now There Is No Choice" – ג'קיל
 "This Is the Moment" – Jekyll
 "First Transformation" – ג'קיל והייד
 "Alive" – הייד
 "His Work and Nothing More" – אטרסון, ג'קיל, אמה, סר דנברס
 "Sympathy, Tenderness" – לוסי, ג'קיל
 "Someone Like You" – לוסי
 "Alive (reprise)" – הייד, הבישוף של בייסינגסטוק

מערכה שנייה
 "Murder, Murder" – אנסמבל, ג'קיל, הייד, סר דנברס, הבישוף של בייסינגסטוק, סר ארצ'יבלד פרופס, לורד תיאודור סאבאג', ליידי אליזבת ביקונספילד, הגנרל גלוסופ, סיימון סטרייד, אמה
 "Once Upon a Dream" – אמה
 "Obsession" – ג'קיל
 "In His Eyes" – אמה, לוסי
 "Dangerous Game" – לוסי, הייד
 "Façade (reprise #3)" – העכביש, אנסמבל
 "The Way Back" – ג'קיל
 "A New Life" – לוסי
 "Sympathy, Tenderness (reprise)" – הייד, לוסי
 "Lost In the Darkness (reprise)" – ג'קיל
 "Confrontation" – הייד וג'קיל
 "Façade (reprise #4)" – אנסמבל
 "Finale" – אמה

שינויים
 "I Need to Know" הוסר מהפקת ברודוויי ב-1997 אך הופיע בכל שאר ההפקות (במקרים מסוימים הוא מחליף את "Lost in the Darkness").
 "Bring On the Men" הוחלף ב-"Good 'N' Evil" בהפקת ברודוויי בלבד וחזר בכל ההפקות הבאות.
 בהפקת ברודוויי בלבד, "Streak of Madness" קוצר ושמו שונה ל-Obsession; הוא הוצג מחדש במלואו בכל ההפקות הבאות.
 בהפקות עוקבות לאחר ברודוויי, חזרות מס' 1, 2 ו-4 של "Façade"בדרך כלל מוסרות. כלומר, מעתה ואילך מה שהיה "Façade (reprise #3)" בברודוויי, הפך למעשה ל"Façade (reprise)").
 בהפקות מסוימות, שירים שהופיעו בהקלטת הקונספט משנת 1994 הוחזרו, למשל "The World Has Gone Insane" ו-"The Girls of The Night".

ההקלטה משנת 1994

 מערכה ראשונה
 "Prologue" – ג'קיל
 "I Need to Know" – ג'קיל
 "Façade" – אנשי העיר
 "Bitch, Bitch, Bitch" – אנשים בנסיבה
 "The Engagement Party" – ג'קיל, סיימון סטרייד, אטרסון, סר דנברס
 "Possessed" – ג'קיל, ליסה (אמה)
 "Take Me As I Am" – ג'קיל, ליסה
 "Lisa Carew" – סיימון סטרייד, ליסה
 "Board of Governors" – סר דנברס, הבישוף של בייסינגסטוק, סר ארצ'יבלד פרופס, לורד תיאודור סאבאג', ליידי אליזבת ביקונספילד, הגנרל גלוסופ, סיימון סטרייד
 "Bring On the Men" – לוסי
 "Lucy Meets Jekyll" – ג'קיל, לוסי
 "How Can I Continue On?" – ג'קיל, אטרסון
 "This Is the Moment" – ג'קיל
 "Transformation" – ג'קיל
 "Lucy Meets Hyde" – הייד, לוסי
 "Alive" – הייד
 "Streak of Madness" – ג'קיל
 "His Work and Nothing More" – ג'קיל, אטרסון, סר דנברס, ליסה
 "Sympathy, Tenderness" – לוסי
 "Someone Like You" – לוסי

מערכה שנייה
 "Mass" – מקהלה
 "Murder, Murder!" – אזרחים
 "Letting Go" – סר דנברס, ליסה
 "Reflections" – ג'קיל
 "In His Eyes" – לוסי, אמה
 "The World Has Gone Insane" – ג'קיל, הייד
 "Girls of the Night" – לוסי, הזונות
 "No One Knows Who I Am" – לוסי
 "It's A Dangerous Game" – הייד, לוסי
 "Once Upon A Dream – Lisa" – ליסה
 "No One Must Ever Know" – ג'קיל
 "A New Life" – לוסי
 "Once Upon A Dream – Jekyll" – ג'קיל
 "Confrontation" – ג'קיל, הייד
 "The Wedding Reception" – ליסה, סר דנברס, הייד, ג'קיל

פרסים ומועמדויות
פרס טוני
 פרס טוני לספר הטוב ביותר במחזמר לשנת 1997 – לזלי בריקוס (מועמדות)
 פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזמר לשנת 1997 – רוברט קוצ'ולי (מועמדות)
 פרס טוני לעיצוב התלבושות הטוב ביותר לשנת 1997 – אן קרטיס (מועמדות)
 פרס טוני לעיצוב התאורה הטוב ביותר לשנת 1997 – בוורלי אמונס (מועמדות)

פרס עולם התיאטרון
 לינדה אדר (זכייה)

פרס דרמה דסק
 פרס דרמה דסק לשחקן המצטיין במחזמר לשנת 1997 – רוברט קוצ'ולי (זכייה)
 פרס דרמה דסק לשחקנית המצטיינת במחזמר לשנת 1997 – לינדה אדר (מועמדות)
 פרס דרמה דסק לעיצוב תפאורה יוצא דופן של מחזמר לשנת 1997 – עיצוב תפאורה מאת רובין פיליפס וג'יימס נון; עיצוב סט מאת כריסטינה פודוביוק (זכייה)

פרסי חוג המבקרים החיצוני
 השחקן הראשי הטוב ביותר – רוברט קוצ'ולי (זכייה)
 השחקנית הראשית הטובה ביותר – לינדה אדר (מועמדות)
 המחזמר החדש הטוב ביותר (מועמדות)
 הכוריאוגרפיה הטובה ביותר – ג'ואי פיזי (מועמדות)
 הבמאי הטוב ביותר – רוברט פיליפ (מועמדות)
 עיצוב התאורה הטוב ביותר – בוורלי אמונס (מועמדות)

פרס ידידי התיאטרון של ניו יורק
 השחקנית הראשית הטובה ביותר – כריסטיאנה נול (זכייה)

פרס גוז'ף ג'פרסון
 השחקן הראשי הטוב ביותר במחזמר בסיבוב הופעות – רוברט קוצ'ולי (זכייה)
 השחקנית הטובה ביותר במחזמר בסיבוב הופעות – כריסטיאנה נול (מועמדות)

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

2026 02
קטגוריה:מחזות זמר
קטגוריה:מחזות זמר זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:מחזות זמר מבוססי ספרים
קטגוריה:מחזות זמר אמריקאיים