שנונית מצרית

שְׁנוּנִית מִצְרִית (שם מדעי: Acanthodactylus aegyptius) היא מין של שנונית ממשפחת הלטאיים (Lacertidae), אנדמית למזרח התיכון. בישראל היא מופיעה בבתי גידול חוליים במערב הנגב ובדרום שפלת החוף.

 טקסונומיה 
הטקסונומיה של המין Acanthodactylus aegyptius נקבעה על-ידי הזואולוג המצרי שריף בהא-אל-דין בשנת 2007 באמצעות בחינה מחודשת של אוכלוסיות השנוניות במצרים, שסווגו במקור במין שנונית ארוכת-כף (Acanthodactylus longipes). ניתוחו גילה כי אוכלוסיות הממוקמות ממזרח לקו אורך 28º מזרח היו בעלות מאפיינים ייחודיים הראויים להכרה ברמת המין, מה שהוביל לתיאור הרשמי של A. aegyptius כמין עצמאי. בעוד שהם מופרדים גאוגרפית באזורים מסוימים, שני המינים חיים בתפוצה סימפטרית באזורים ספציפיים במדבר המערבי המצרי ובשקע קטארה, שם אזורי התפוצה שלהם חופפים.

האוכלוסייה של המין בישראל התגלתה מאוחר יחסית, שכן נחשבה בתחילה לפרטים צעירים של שנונית החולות, ורק מאוחר יותר זוהתה כשנונית ארוכת-כף (לפני תיאורה של השנונית המצרית).

 תיאור 
זוהי שנונית בעלת מבנה גוף קטן ועדין, אורכה הכולל עד 16 ס"מ (מתוכם הגוף כ-4.5 ס"מ), כשהזכרים גדולים מהנקבות. מזכירה את קרובתה שנונית החולות, אך קטנה ממנה, וגווני הכתמים על הגוף חוליים יותר. חסרת פסים בצידי הגוף שמופיעים אצל מיני שנוניות אחרים. לרוב ישנו כתם צהוב בצורת "Y" בבסיס הזנב. אצל הצעירים הזנב צהוב.

 אקולוגיה 
 תפוצה 
השנונית המצרית נפוצה בעיקר במרכז ובצפון-מזרח מצרים, שם עיקר התצפיות מרוכזות סביב דלתת הנילוס, בחלק הצפוני של חצי האי סיני, ובכל רחבי צפון המדבר המערבי מערבה עד קו אורך 28° מזרח. תפוצתה הייתה כנראה רציפה בין דלתת הנילוס לחצי האי סיני לפני שהמדבר באזור זה התפתח. בנוסף, ישנם תיעודים מכמה נאות מדבר בקצה המזרחי של שקע קטארה, ולאורך הקצה המערבי של עמק הנילוס. מחוץ למצרים, היא מגיעה למערב הנגב בישראל ולרצועת עזה.

 בית גידול 
השנונית המצרית חובבת בתי גידול חוליים, ומגלה העדפה ברורה לאזורי החול היותר תחוחים ונודדים של דיונות; אך נחשבת לקשורה גם לכיוסי שיחי, כאשר היא מתוארת במצויה בקרקעות בעלות כ-10% כיסוי צמחי. פעילה בשעות הבוקר והצהריים, וככלל בשעות יותר חמות מקרובותיה; לאחר מכן מתחבאת במחילות אותן חפרה. ניזונה מפרוקי-רגליים קטנים.

 רבייה 
עונת הרבייה מתרחשת בין מאי ליוני וכוללת עד 3 מחזורי הטלה, כשכל תטולה מכילה 2–3 ביצים. מרבית הפרטים אינם שורדים יותר מעונת רבייה אחת.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:שנוניות
קטגוריה:ארץ ישראל: לטאיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2007