איווריה (כתב עת)

אִיווֶרִיָה (בגאורגית: ივერია) היה כתב עת פוליטי וספרותי גאורגי משפיע שיצא לאור בגאורגיה. במחצית השנייה של המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. כתב העת נוסד ונערך על ידי המנהיג הלאומי והסופר הגאורגי איליה צ'בצ'בדזה, ושימש כבימה המרכזית של התנועה הלאומית הגאורגית במאבקה לשיקום הזהות והתרבות הלאומית. העיתון יצא לאור בטביליסי בירת מלכות המשנה של הקווקז.

כתב העת יצא לאור כעיתון שבועי החל מ-3 במרץ 1877. בשנים 1879–1885 ככתב עת, ומשנת 1886 כעיתון יומי. הגיליון האחרון של כתב העת יצא לאור ב-27 באוגוסט 1906. שנה לפני מותו של צ'בצ'בדזה. במחקריו של איליה הוא מכנה את תחילת יציאתו לאור של כתב העת כ"תקופת איווריה". החל משנת 1879 במשך שנים רבות היה "איווריה" העיתון היחיד שהופץ בכל רחבי גאורגיה, ושימש כמפיץ העיקרי של המחשבה הפוליטית והתרבותית במדינה. השלטונות הרוסיים באותה עת זיהו את העיתון ואת עורכו כמרכז של התנועה הלאומית-ליברלית, ודיווחו כי במשרדי המערכת התקיימו מפגשים ודיונים פוליטיים חשובים.

שם העיתון נגזר מהמילה איווריה (איבריה), המבוססת על שמה ההיסטורי של גאורגיה כאיבריה הקווקזית. השם נבחר משום שהשם סכרתוולו (საქართველო-גאורגיה) נאסר לשימוש. כתב העת יצא לאור לאחר הסכמת ועדת הצנזורה של מלכות המשנה של הקווקז. יציאת כתב העת לאור קדמה לסגירת עיתונים גאורגיים אחרים שיצאו לאור באותה תקופה. העיתונים נסגרו בגלל ההתנגדות להבעת חופש, מודעות עצמית לאומית ולרגשות פטריוטיים. מבין העיתונים שנסגרו היה עיתון דרוֹאֵבַּה" , שבסופו של דבר מוזג לאיווריה. ועדת הצנזורה קבעה נושאים לצוות המערכת, מהם אסור היה על עובדי העיתון לסטות. למרות שהנושאים היו מגוונים, הצנזורה בדקה את תוכן המאמרים בפירוט. עניינים שנחשבו למסוכנים, הכילו קריאה כנגד השלטון (סמויה או גלויה) או תוכן שלא היה מקובל על הרשויות, הצנזורה מחקה או שלא פרסמה אותו, או שהורו לכתוב אותו מחדש. בשנת 1881, מוזג כתב עת דרואבה "דרוֹאֵבַּה" , כתב עת משפיע נוסף.

תכנים
כתב העת "איווריה" עסק במגוון רחב של נושאים תרבותיים ומדעיים ביניהם: 
 ספרות ושירה: העיתון פרסם בקביעות יצירות של משוררים גאורגים קלאסיים, פתגמים, אפוריזמים וקטעים ספרותיים. רבות מיצירותיו המפורסמות של צ'בצ'בדזה עצמו, כמו סַארצ'וֹבֶּלַאזֶד  (1879) ועוד.
 מחקר והיסטוריה: דפי העיתון הוקדשו לתיעוד שיטתי של אוספי כתבי יד עתיקים, פרסום קטלוגים של ספרים ומידע ביבליוגרפי על ההיסטוריה הגאורגית.
 אתנוגרפיה, בלשנות ופולקלור: צ'בצ'בדזה העניק מקום נרחב לפרסום מאמרים בתחומי האתנוגרפיה והפולקלור, מתוך מטרה לשמר את המסורות העממיות של העם הגאורגי.
 תיאטרון ודרמה: כתב העת עודד את התפתחות התיאטרון הגאורגי על ידי פרסום שיטתי של מחזות מקוריים של מחזאים מקומיים, וכן דן בצורך בהקמת להקות תיאטרון קבועות.

איווריה הייתה כתב עת אנטי-ממשלתי, ששאפה לחזק את התודעה הלאומית של הגאורגים כנגד הרוסיפיקציה ולקדם את רעיון העצמאות הפוליטית. תשומת לב רבה הוקדשה לנושאי חינוך ציבורי, לבית הספר, למורים, למדיניות הממשלה בתחום החינוך ולמערכת החינוך. כתב העת מילא תפקיד חשוב בפיתוח הספרות הגאורגית ופרסמה יצירות של סופרים רבים בעלי שם בהם: אקקי צרתלי, יעקב גוגבשווילי, וז'ה פשבלה, אלכסנדר קזבגי , ניקו לוֹמוֹאוּרִי , אקתרינה גבשווילי , סוֹפּרוֹם מגַאלוֹבּלִישׁווִילִי , סטֶפַּנֶה צ'רֶלַאשׁווִילִי  ועוד. כתב העת שימש גם כבמה לביקורת ספרותית. כתב העת סיפק מידע רב לקוראים על ספרות זרה עכשווית (נכון לאותה תקופה), אסף ופרסם דוגמאות של אמנות עממית גאורגית ועוד. שיריו הליריים הראשונים של סטלין פורסמו באיווריה.

צ'בצ'בדזה האמין כי ניתן לאחד מחדש את חלקי גאורגיה שהופרדו מסיבות פוליטיות, גם אם באותם אזורים (כמו ב"גאורגיה העות'מאנית") חלו שינויים בדתם של התושבים או בתודעתם הלשונית. הוא ראה במלחמת רוסיה-טורקיה (1877–1878) הזדמנות להשיב לגאורגיה שטחים היסטוריים שנכבשו על ידי העות'מאנים, כגון אג'ריה (בתומי וכובולתי). הוא האמין שהניצחון הרוסי יאפשר את החזרת האדמות הללו ואת איחוד האוכלוסייה שחיה בהן עם שאר המדינה. כדי לקדם את האיחוד, השתמש צ'בצ'בדזה בעיתונו איווריה ככלי להפצת ידע על האזורים המנותקים. הוא פרסם מאמרים תחת הכותרת "גאורגיה העות'מאנית" במטרה להכיר לקוראים את האזורים הללו, ולחזק את תחושת השייכות והמודעות ההדדית בין תושבי השטחים הללו לבין שאר גאורגיה. חזונו לא הסתמך רק על כיבוש צבאי או פוליטי, אלא על טרנספורמציה תודעתית שתחזיר את האחדות הלאומית על בסיס העבר והתרבות המשותפים.

בספריית הפרלמנט של גאורגיה נעשתה עבודת תיעוד של התכנים שפורסמו על ידי כתב העת (בין יתר העיתונים הגאורגיים). במהלך עבודת המחקר על הכרך השלישי של הביבליוגרפיה של העיתון, חשפה החוקרת תמר מָצַ'אווַארִיאַנִי 21 מאמרים לא ידועים של איליה צ'בצ'בדזה. מאמרים אלו לא נכללו באוספי כתביו שפורסמו לפני כן.

השפעה לשונית ולאומית
לכתב העת הייתה השפעה רבה על גיבוש השפה הגאורגית הספרותית המודרנית. צ'בצ'בדזה, שהיה ידוע כעורך קפדן, לא אפשר לשום מאמר להתפרסם מבלי שעבר תחת ידו, תוך דגש על דיוק לשוני וסגנוני. פעילות זו סייעה ביצירת נורמות שפתיות אחידות שהופצו בקרב הציבור הגאורגי דרך תפוצתו הרחבה של העיתון. "איווריה" נחשב לאחד הכלים המרכזיים שבאמצעותם הוטמעו ערכי ההשכלה והלאומיות בגאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית.

עורכים ראשיים
 איליה צ'בצ'בדזה – 1877-1902
 סרגי מֶסחִי  – 1881-1882, לאחר המיזוג עם כתב העת דרואבה
 איוואנה מצ'בלי – 1882-1884
 אלכסנדר סָרַאגִ'יׁשווִילִי  – 1902-1903
 גרִיגוֹל קִיפּשִׁידזֶה  – 1903-1905
 פִּילִיפֶּה גוֹגִיצַ'אִישׁווִילִי  – 1905-1906

יציאה לאור מחדש
ב-20 בפברואר 1989, כתב העת "איווריה" יצא לאור מחדש על ידי זוראב צ'בצ'בדזה ופורסם מעת לעת ככתב עת של אגודת איליה צ'בצ'בדזה  עד שנת 1997.

קישורים חיצוניים

 גיליונות איווריה באתר הספרייה הלאומית של גאורגיה
 ილია ჭავჭავაძე : საიუბილეო კრებული (קובץ היובל של איליה צ'בצ'בדזה), 1957, באתר האקדמיה הגאורגית למדעים, 

הערות שוליים

קטגוריה:טביליסי
קטגוריה:האימפריה הרוסית: עיתונים
קטגוריה:עיתונים בגאורגית