קודקס אפרמי

קודקס אפרמי (בלטינית: Codex Ephraemi Rescriptus, מסומן במחקר באותיות C או 04) הוא כתב יד עתיק של התנ"ך והברית החדשה ביוונית, שנכתב במאה ה-5 לספירה. הוא נמנה עם ארבעת כתבי היד האונציאליים הגדולים של הברית החדשה (יחד עם קודקס ותיקנוס, קודקס סינאיטיקוס וקודקס אלכסנדרינוס), ומהווה עדות חשובה בתחום ביקורת נוסח המקרא.

ייחודו של הקודקס הוא בהיותו פלימפססט. במאה ה-12, נשטף ונמחק הטקסט המקראי המקורי מהקלף, ועל גביו נכתבו ביוונית דרשותיו של התאולוג הנוצרי אפרים הסורי (מכאן שמו של הקודקס: "אפרמי", ו-"Rescriptus" בלטינית שמשמעותו "נכתב מחדש").

 תוכן הקודקס 
במקורו, הכיל כתב היד את הביבליה הנוצרית במלואה (הברית הישנה, כלומר תרגום השבעים של התנ"ך, יחד עם הברית החדשה). מעריכים כי במקור כלל כתב היד 712 דפים, אך כיום שרדו ממנו 209 דפים בלבד.
 הברית הישנה: שרדו 64 דפים בלבד, הכוללים קטעים מספר איוב, משלי, קהלת, שיר השירים, חכמת שלמה ובן סירא.
 הברית החדשה: שרדו 145 דפים, המכילים לפחות חלקים מכל ספרי הברית החדשה, למעט האיגרת השנייה אל התסלוניקים ואיגרת יוחנן השנייה שאבדו לחלוטין. גם הספרים ששרדו קטועים וחסרים בהם פסוקים רבים.

 מאפיינים פיזיים 
הקודקס נכתב על גבי קלף איכותי באותיות יווניות גדולות ורצופות (כתב אונציאל), ללא רווחים בין המילים וללא סימני פיסוק משמעותיים. הטקסט המקורי נכתב בעמודה אחת רחבה לכל עמוד (בניגוד לקודקסים עתיקים אחרים שנכתבו בשתי עמודות או יותר), עם כ-40 עד 46 שורות בעמוד.

במאה ה-12 הקלף מוחזר. כיוון שקלף היה חומר יקר ערך בימי הביניים, נהגו נזירים למחוק טקסטים ישנים או "לא רלוונטיים" כדי להשתמש בחומר מחדש. העמודים נפרמו, נשטפו, קופלו מחדש ונתפרו לספר חדש. הטקסט העליון של דרשות אפרים הסורי נכתב בשתי עמודות לכל עמוד.

 היסטוריה ופענוח 
מעריכים כי הקודקס המקורי נכתב במצרים (ככל הנראה באלכסנדריה) במאה ה-5 לספירה, לפני פילוג הכנסייה. לאחר הפלימפססט (המחיקה) במאה ה-12, הוא נשמר במזרח, כנראה באזור סוריה או קונסטנטינופול.

לאחר נפילת קונסטנטינופול בשנת 1453, הובא כתב היד לפירנצה שבאיטליה על ידי מלומדים יוונים גולים. מאוחר יותר, הוא עבר לידיה של קטרינה דה מדיצ'י, שהביאה אותו עמה לצרפת כשהתחתנה עם אנרי השני, מלך צרפת במאה ה-16. מאז הוא שמור בספרייה הלאומית של צרפת בפריז.

 פענוח הטקסט המקורי 
במשך מאות שנים ניסו מלומדים לפענח את הטקסט המקורי שהסתתר מתחת לדרשות, אך ללא הצלחה מרובה. פריצת הדרך המרכזית הגיעה בשנות ה-40 של המאה ה-19, כאשר חוקר המקרא הגרמני המפורסם קונסטנטין פון טישנדורף הגיע לפריז. טישנדורף השתמש בכימיקלים שונים כדי להבליט את הדיו הדהוי המקורי, ועבד במשך כשנתיים (1840–1843) כדי לפענח ולהעתיק את הטקסט המקראי כולו מתוך הפלימפססט. הוא פרסם את ממצאיו ב-1843 ו-1845.

 חשיבותו הטקסטואלית 
קודקס אפרמי הוא נציג של "הטיפוס האלכסנדרוני", הנחשב לנוסח הקדום והאמין ביותר של הברית החדשה. עם זאת, החוקרים מציינים כי בניגוד לקודקס ותיקנוס או סינאיטיקוס שהם עדים טהורים יחסית לנוסח זה, קודקס אפרמי מציג טקסט "מעורב", הכולל השפעות מאוחרות יותר של ה"נוסח הביזנטי" ו"נוסח המערב". מסיבה זו הוא מוגדר לרוב כ"עד משני" (Secondary witness) בביקורת הנוסח, אך מעמדו עדיין מרכזי בשל קדמותו.

 ראו גם 
 ביקורת נוסח המקרא
 קודקס אלכסנדרינוס
 קודקס בזה
 קודקס ותיקנוס
 קודקס סינאיטיקוס

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:כתבי יד עתיקים של הברית החדשה
קטגוריה:המאה ה-5
קטגוריה:הספרייה הלאומית של צרפת