שטר מפו

שטר מפו (נכתב לעיתים כ-MEFO; בגרמנית: Mefo-Wechsel) היה שטר חוב לתקופה של שישה חודשים, שנמשך על שם חברת קש בשם  (בעברית: החברה למחקר מטלורגי), אשר נהגה על ידי נשיא הרייכסבנק, היילמאר שאכט, בשנת 1934. שטרות אלו יכלו להיות מנוכים על ידי כל בנק גרמני בכל עת, ובנקים אלו, בתורם, יכלו לנכות מחדש את השטרות ברייכסבנק בכל עת במהלך שלושת החודשים האחרונים של מועד פירעונם המוקדם ביותר. לכן הם שימשו כאמצעי תשלום נזיל ביותר למימון תוכנית התחמשות מחדש של ממשלת גרמניה הנאצית, ואפשרו לה להתחמש מחדש תחת חוזה ורסאי.

שטרי מפו היוו המשך לתוכנית שעבורה שימשו שטרי אופה (Öffa) כתוכנית אב.

מכיוון שגרמניה התחמשה מחדש בניגוד לתנאי חוזה ורסאי, הממשלה הנאצית נזקקה לצורת מימון שלא תשאיר עקבות נייר ותאפשר לה להוציא כספים מעבר לתנאי החוזה על התחמשות צבאית. כמו כן, אדולף היטלר עלה זה לא מכבר לשלטון, והוא דרש מהיילמאר שאכט שכל פתרון חייב למנוע אינפלציה. ההנחה היא שמיליארדי שטרי מפו הונפקו במהלך תקופת השלטון של המשטר, אם כי הרישומים אינם מדויקים.

 מימון ההתחמשות 
ממשלת גרמניה נדרשה להוציא סכום כסף גדול כדי לממן את שיקום הכלכלה המבוססת על תעשייה כבדה מתקופת השפל הגדול, ובסופו של דבר, את תעשיית ההתחמשות מחדש. עם זאת, היא ניצבה בפני שתי בעיות. ראשית, התחמשות מחדש הייתה לא חוקית תחת תנאי חוזה ורסאי, ושנית הייתה מגבלה חוקית על שיעור הריבית שעמדה על 4.5%.

הממשלה הייתה בדרך כלל לווה כספים נוספים בשוק הכסף על ידי הצעת שיעור ריבית גבוה יותר. עם זאת, בגלל המגבלה היא לא הייתה יכולה לעשות זאת. בנוסף, גירעון תקציבי גדול וגלוי היה מושך תשומת לב. שטרי מפו יכלו להיסחר בין חברות, מה שאפשר את הגדלת מחזור המטבע.

 חברה דמיונית 
היילמאר שאכט הקים את החברה בערבון מוגבל Metallurgische Forschungsgesellschaft, m.b.H. (חברה למחקר מטלורגי בע"מ), או בקיצור "Mefo". "שטרי המפו" של החברה שימשו כשטר, המירים לרייכסמארק (ℛ︁ℳ︁) על פי דרישה. ל-"Mefo" לא היה מוצר, שירות או פעילות. זו הייתה ישות של מאזן בלבד.

שטרי מפו הונפקו לפירעון תוך שישה חודשים, אך עם הוראה להארכות בלתי מוגבלות של 90 יום לבקשת הממשלה. כדי לפתות משקיעים נוספים, שטרי מפו נשאו ריבית שנתית של 4%, גבוהה מזו של שטרי מסחר אחרים באותה תקופה.

כדי להבטיח שהשטרות לעולם לא יומרו לרייכסמארק, דבר שהיה מוביל לאינפלציה, תקופת הפירעון של 90 יום הוארכה שוב ושוב עד שמועד הפירעון שונה לתקופה של חמש שנים עד 1939. הנפח הכולל המדויק של שטרי מפו שהונפקו נשמר בסוד. עם זאת, כפי שצוין קודם לכן, ההנחה היא שהודפסו מיליארדים.

למעשה, שטרי מפו אפשרו לרייך הגרמני לנהל גירעון תקציבי גדול יותר מכפי שהיה יכול לעשות אחרת. עד 1938, היו 12 מיליארד רייכסמארק בשטרי מפו, בהשוואה ל-19 מיליארד רייכסמארק באיגרות חוב ממשלתיות רגילות. הדבר אפשר לממשלת גרמניה להגדיל את ייצור המלחמה תוך עיכוב הבעיות הכלכליות הקשורות לדלדול כספי הממשלה.

 השפעות כלכליות 
השימוש המתמשך של הממשלה הנאצית במימון חוב יצר גירעון פיננסי גדול. עם זאת, שטרי מפו היו יעילים מאוד באספקת כספים. קודם לתוכנית מפו, לרייכסבנק היה אסור להלוות לממשלה יותר מ-100 מיליון רייכסמארק. שטרי מפו אפשרו מימון של מיליארדים לצרכים צבאיים ולעבודות ציבוריות. גרמניה, באמצעות שטרי מפו, החלה להדפיס כסף. עם זאת, אינפלציה לא גדלה. זאת משום שהממשלה הנאצית פדתה שטרי מפו לעיתים רחוקות בלבד. בנוסף, שיעור הריבית והביטחון המשוער של שטרי מפו הובילו לכך שרובם נשמרו במחזור ולעיתים רחוקות נפדו במזומן.

 לקריאה נוספת 







 קישורים חיצוניים 

 דיון במשפטי נירנברג על הצעת חוק ה-mefo
 קונספירציה ותוקפנות נאציים אחריות אישית של הנאשמים, פרויקט ניזקור
 שטרות החליפין של שאכט והחימוש מחדש ברייך השלישי

 הערות שוליים 

קטגוריה:גרמניה הנאצית: כלכלה
קטגוריה:אמצעי תשלום