אלרגיה לפירות-ים

אלרגיה לפירות-ים היא תגובה חיסונית חריגה לבעלי חיים שנשלו מהים ומשמשים כמקור למזון. בעלי החיים השייכים לקבוצת פירות-הים שייכים ברובם לשתי קבוצות: הרכיכות והסרטנים.

אלרגיה לפירות-ים היא בין האלרגיות למזון הנפוצות ביותר. המונח פירות-ים כולל דגים, רכיכות ואצות. רכיכות הוא מונח עממי ודיג לחסרי חוליות מימיים המשמשים כמזון, כולל מינים שונים של רכיכות: צדפות, מולים, מסרקיים, סרטנאים כגון חסילונים, לובסטרים וסרטנים, וצפלופודים כגון קלמארי ותמנונים. מבחינה ביולוגית, לא כל הקבוצות האלה קשורות קשר הדוק זו לזו מבחינה אבולוציונית, ואלרגיות לקבוצות שונות של רכיכות עשויות להיות בעלות מנגנוני פעולה שונים. אלרגיה לרכיכות היא רגישות יתר חיסונית לחלבונים הנמצאים ברכיכות. התסמינים יכולים להיות מהירים או הדרגתיים בהופעתם. האלרגיה יכולה להימשך שעות עד ימים. הראשונה עשויה לכלול אנפילקסיס, מצב שעלול להיות מסכן חיים הדורש טיפול באפינפרין. ביטויים אחרים עשויים לכלול אטופיק דרמטיטיס או דלקת של הוושט.National Report of the Expert Panel on Food Allergy Research, NIH-NIAID 2003  רכיכות הן אחת משמונת האלרגנים הנפוצים במזון, האחראיות ל-90% מהתגובות האלרגיות למזונות: חלב פרה, ביצים, חיטה, רכיכות, בוטנים, אגוזי עץ, דגים ופולי סויה."Food Allergies"  Asthma and Allergy Foundation of America

 אלרגיה לרכיכות 
בניגוד לתגובות אלרגיות לחלב וביצים בגיל הרך, הפוחתות לרוב ככל שהילדים מתבגרים, אלרגיה לרכיכות נוטה להופיע לראשונה אצל ילדים בגיל בית-הספר ומעלה, ולהימשך גם בבגרות. גורמים המעידים על ייתכנות להתמשכות האלרגיה בבגרות הם תסמינים של אנפילקסיס, רמה גבוהה של אימונוגלובולין E (IgE) ספציפי לרכיכות ותגובה חזקה לבדיקת עור לנוכחות אימונוגלובולינים ספציפיים. הופעת אלרגיה לרכיכות בבגרות שכיחה בקרב עובדים בתעשיית דיג ועיבוד רכיכות. האלרגיה לפירות ים נחשבת לאלרגיה נפוצה. בין 0.5-3.0% מכלל האוכלוסייה הבוגרת סובלת מאלרגיה זו. רמת האלרגיות אינה יורדת עם העלייה בגיל.

תסמיני אלרגיה למזון מופיעים בדרך כלל תוך דקות לאחר החשיפה, אך יכולים להתעכב עד שעות בהתאם לאופי תגובת מערכת החיסון. התסמינים עשויים לכלול פריחה, גירוד בפה, בשפתיים, בלשון, בגרון, בעיניים, בעור או באזורים אחרים, נפיחות בשפתיים, בלשון, בעפעפיים או בכל הפנים, קושי בבליעה, נזלת או אף גודש, קול צרוד, צפצופים, קוצר נשימה, שלשולים, כאבי בטן, סחרחורת, עילפון, בחילות או הקאות. תסמיני אלרגיה משתנים מאדם לאדם ועשויים להשתנות מאירוע לאירוע. סכנה חמורה בנוגע לאלרגיות יכולה להתחיל כאשר דרכי הנשימה או זרימת הדם מושפעות. הראשונה יכולה להתבטא בצפצופים, דרכי אוויר חסומות וציאנוזה, והשנייה בדופק חלש, עור חיוור ועילפון. כאשר תסמינים אלה מופיעים, התגובה האלרגית נקראת אנפילקסיס. אנפילקסיס מתרחש כאשר נוגדנים נגד IgE  מעורבים, ואזורים בגוף שאינם במגע ישיר עם המזון מושפעים ומראים תסמינים חמורים. אם ההתקף לא מטופל, זה עלול להתפתח להתרחבות של כלי דם, ומצב של לחץ דם נמוך הנקרא הלם אנפילקטי. התגובה האלרגית לפירות-ים בדרך כלל נשארת לכל החיים, כשמערכת החיסון מגיבה יתר על המידה לחלבונים הנמצאים ברכיכות, לרוב לחלבון טרופומיוזין , שהוא חלבון עמיד לחום ולכן עמיד לטיגון ובישול, ולעיתים קרובות לחלבונים אחרים, כגון האנזים ארגינין קינאזה , מיוזין, וחלבון הקושר סידן הקרוי קלפונין . התגובה האלרגית לדגים היא תגובה לחלבון אחר המכונה פרוואלבומין  , ואין תגובה צולבת בין אלרגיה לדגים לאלרגיה לרכיכות. לפיכך יש להתייחס לאלרגיה לדגים ולאלרגיה לפירות-ים בנפרד למרות היותם ימיים ונמשים מהים כמקורות מזון, ובעיקר מקורות לחלבונים.

 אלרגיה לאצות 
ממוזער|מנת אצות למאכל
אלרגיה לאצות נחשבת לנדירה ביותר. קיימת עליה כלל עולמית בשימוש באצות ים כמזון בצורות שונות: אצות טריות, אצות מיובשות ואצות שעברו עיבוד טכנולוגי, כגון, ייבוש ומשמשות כתוספי מזון. ארצות הברית פרסמה מדריך לשימוש במוצרי אצות לתזונה ולצרכים פרמצאוטיים. התסמינים הנפוצים הם תחושה של גרוד בעור, כאבי בטן והקאות, אם כי האצות נחשבות באופן כללי כמזון בטוח תזונתית מבחינה אלרגית. האלרגיה לאצות נמצאת בקבוצה ניפרדת מהאלרגיה לפירות-ים, אך קיימת אפשרות של זיהום צולב בין פירות הים לאצות בהיותם סמוכים זה לזה מבחינה אקולוגית.

 הערות שוליים 

קטגוריה:אלרגיות למזון
קטגוריה:פירות ים