בלבול לאחר גיל המעבר

בלבול לאחר גיל המעבר, המכונה גם ערפל מוחי לאחר גיל המעבר, הוא קבוצת תסמינים של גיל המעבר עליהם נשים מדווחות, הקשורות לבעיות קוגניטיביות עם היארעות בתדירות גבוהה יותר, במהלך גיל המעבר מאשר לפני כן.

גיל המעבר (מנופאוזה) שמסתיים אחרי 12 חודשים רצופים ללא מחזור חודשי, מצב המתרחש לרוב בין הגילאים 45 ל-55 ובו אצל חלק מהנשים יש התעצמות של התסמינים ואצל אחרות החלשות או הפסקת התסמינים. לאחר שנה זו, האישה נכנסת לשלב שנקרא לאחר גיל המעבר (פוסט מנופאוזה).

במחקרים על ביצועים קוגניטיביים לאחר גיל המעבר, דיווח על ירידה אצל יותר מ-60% מהנבדקות. הבעיות הנפוצות שהוצגו כללו פגיעה בזמן תגובה ובקשב, קושי בזכירת מספרים או מילים ושכחת סיבות למעורבות בהתנהגויות מסוימות. הקשר בין תלונות קוגניטיביות סובייקטיביות למדדים אובייקטיביים של ביצועים, מראה השפעה משמעותית על איכות החיים, עבור נשים לאחר גיל המעבר.

הטיפול כרוך בעיקר בניהול תסמינים באמצעות אסטרטגיות טיפול לא תרופתיות. זה כולל מעורבות בפעילות גופנית ושמירה על דיאטות בפיקוח רפואי, במיוחד כאלה המכילות פיטואסטרוגנים או רסברטרול. התערבויות תרופתיות לטיפול בבלבול לאחר גיל המעבר נחקרות כיום. טיפול הורמונלי חלופי (HRT) אינו מומלץ כיום לטיפול בבלבול לאחר גיל המעבר עקב חוסר יעילות. השימוש ב-HRT עבור אינדיקציות מאושרות, לא זיהה השפעה שלילית משמעותית על הקוגניציה לאחר גיל המעבר.

למרות שחלק ניכר מהספרות מתייחס לנשים, כל האנשים שעוברים את גיל המעבר, כולל אלו שאינם מגדירים את עצמם כנשים, עלולים לחוות תסמינים של בלבול לאחר גיל המעבר.

 היסטוריה 
המחקרים על גיל המעבר פחתו, עם סיום מחקרי יוזמת בריאות האישה  (WHI), אך המחקרים על הטיפול בתסמינים הקשורים לגיל המעבר ובמיוחד בנוגע לירידה קוגניטיבית, נמשך. מחקר בריאות האישה ברחבי ארצות הברית(SWAN), שהחל לראשונה בשנת 1996, ממשיך לפרסם דוחות התקדמות הכוללים תסמינים קוגניטיביים הקשורים למעבר לגיל המעבר, כולל אלו שלאחר גיל המעבר. אך מחקרים על ביצועים קוגניטיביים שנמדדו במהלך המעבר, הם נדירים.

למרות שקיים קשר בין רמות הורמונים בגיל המעבר לבין תפקוד קוגניטיבי, טיפולי חלופות הורמונים שהיו פופולריים בעבר, הוכחו כלא יעילים בטיפול בבלבול בגיל המעבר. השימוש בטיפולי חלופות הורמונים, שנחשבו בעבר למזיקים לתפקוד הקוגניטיבי אצל נשים בגיל המעבר, הוכח כעת שאינו משפיע לרעה כאשר משתמשים בו כראוי ועבור האינדיקציות המאושרות. אין מחקרים חד משמעיים התומכים בשמוש בתרופות כלשהן, אך מספר תרופות פוטנציאליות, עדיין נבדקות.

 תיאור הבעיה 
תופעות גיל המעבר נגרמות כתוצאה מירידה טבעית בתפקוד השחלות של נשים המגיעות לגיל שבין 45 ל-54 שנים. "כ-25 מיליון נשים עוברות את גיל המעבר ברחבי העולם מדי שנה, וההערכה היא שעד שנת 2030 אוכלוסיית הנשים בגיל המעבר והנשים לאחר גיל המעבר בעולם תגיע ל-1.2 מיליארד, עם 47 מיליון נשים חדשות המצטברות מדי שנה". לאחר גיל המעבר, מתחיל מיד לאחר גיל המעבר (Postmenopause). בלבול לאחר גיל המעבר מתבטא לעיתים קרובות בתסמינים הקוגניטיביים הבאים: בעיות זיכרון, שכחה וריכוז לקוי. בלבול שאינו מוסבר בדרך כלל ומופיע במקביל לתחילת גיל המעבר עשוי להיות בלבול לאחר גיל המעבר.

 גורמים 
 גורמי סיכון 
 יתר לחץ דם 
סקירת ספרות משנת 2019 זיהתה יתר לחץ דם והיסטוריה של רעלת הריון כגורמי סיכון משמעותיים לירידה מואצת בתפקוד הקוגניטיבי אצל נשים באמצע החיים. למרות שהמנגנון לא ברור, מחקרי הדמיה נוירוכימית שנכללו בסקירה מצאו כי אצל נשים עם יתר לחץ דם, ניכרים שינויים מבניים במוח. באופן ספציפי, נפח החומר האפור במוח ירד ונפח החומר הלבן, גדל.

 טרשת עורקים ומחלות רקע 
טרשת עורקים ומחלות נלוות כמו היפרליפידמיה וסוכרת נחשבו זה מכבר לגורמי סיכון לירידה קוגניטיבית, משום שיש להן נטייה לגרום להיווצרות של פלאקים עמילואידים (אגרגטים של חלבונים מזיקים מקופלים בצורה שגויה) במוח.

 נדודי שינה 
נשים רבות לאחר גיל המעבר מדווחות על נדודי שינה. מחקרים הראו "קשר בין איכות שינה ירודה לירידה קוגניטיבית" אצל נשים לאחר גיל המעבר, שכן אלו עם שינה לא מספקת, או עם קושי להירדם או להישאר ישן, דיווחו על ירידה בביצועים הקוגניטיביים, כולל "זיכרון מילולי, קשב וקוגניציה כללית".

 דיכאון 
ישנן ראיות המקשרות בין דיכאון לירידה קוגניטיבית, אצל נשים לאחר גיל המעבר. מחקרים מצביעים על כך שרמות קורטיזול מוגברות כתוצאה מאפיזודות דיכאון עשויות להשפיע על ההיפוקמפוס, שאחראי על זיכרון אפיזודי. מחקרים הראו גם מתאם בין דיכאון לירידה בביצועים קוגניטיביים, כולל "מהירות עיבוד, זיכרון מילולי וזיכרון עבודה" אצל נשים לאחר גיל המעבר.

 גלי חום 
ישנם מחקרים המצביעים על מתאם בין תדירות גלי חום אצל נשים לאחר גיל המעבר לבין ליקוי בתפקוד הזיכרון המילולי. הוצע כי זרימת דם מהירה יותר במוח או רמות גבוהות יותר של קורטיזול כתוצאה מגלי חום עלולות לגרום לשינויים במוח ולהשפיע על עיבוד מידע וזיכרון.

 גיל המעבר כירורגי 
סקירה שיטתית ומטה-אנליזה משנת 2019 זיהו ניתוח לגיל המעבר, במיוחד כאשר הוא מבוצע בגיל 45 או לפני כן, כגורם סיכון משמעותי לירידה קוגניטיבית ודמנציה.

 פרוצדורות לבביות 
ממוזער|נגעים במוח, מסומנים על ידי חצים
פרוצדורות לב כגון אנגיוגרפיה פולשנית של המוח והכלילי, ניתוח מעקפים של עורקים כליליים (CABG), החלפת מסתם אבי העורקים כירורגית והחלפת מסתם אבי העורקים דרך צנתר (TAVR) נמצאו כמגבירים את הסיכון לירידה קוגניטיבית אצל נשים, שכן נמצא כי הן מגבירות את שכיחות נגעים במוח.

 מנגנון 
המנגנון של בלבול לאחר גיל המעבר אינו מובן, ומעורב בשינויים פיזיולוגיים הקשורים להזדקנות, בו זמנית, ובאבחנות מבדלות המציגות תסמינים דומים. המחקר נמשך.

 טיפול 
 סקירה כללית 
ישנם שיקולים תרופתיים ולא תרופתיים בשיפור תסמיני בלבול לאחר גיל המעבר. נכון לעכשיו, אין חומרים תרופתיים לטיפול בבלבול לאחר גיל המעבר, אך המחקר נמשך. נעשה שימוש באסטרטגיות לא תרופתיות לניהול תסמיני בלבול לאחר גיל המעבר, תוך התמקדות בתזונה ופעילות גופנית.

 פרמקולוגי 
 טיפול הורמונלי 
טיפול הורמונלי, המכונה גם טיפול באסטרוגן, היה בעבר טיפול נפוץ לבלבול לאחר גיל המעבר. עם זאת, מחקרים עדכניים יותר מצביעים על כך שטיפול הורמונלי אינו יעיל לטיפול בתסמינים קוגניטיביים, לאחר גיל המעבר. בסקירת קוקרן משנת 2008 של 16 ניסויים, הגיעו למסקנה כי קיימות ראיות המצביעות על כך שטיפול הורמונלי חלופי אינו מונע ירידה קוגניטיבית או שומר על תפקוד קוגניטיבי, אצל נשים בריאות לאחר גיל המעבר כאשר הוא ניתן לאורך תקופה קצרה או ארוכה. לעומת זאת, מחקרים הציעו גם כי השימוש בטיפול הורמונלי חלופי אינו בעל השפעות קוגניטיביות שליליות, כאשר הוא משמש לאינדיקציות המאושרות שלו.

מחקרים קודמים הציעו כי עלייה בזרימת הדם להיפוקמפוס ולאונה הטמפורלית התרחשה כתוצאה מטיפול הורמונלי, מה ששיפר את תסמיני הבלבול לאחר גיל המעבר. מחקרים עדכניים יותר אינם תומכים בכך עוד, ואינם חד משמעיים לגבי ההשפעות האמיתיות של אסטרוגן על זרימת הדם ונפח ההיפוקמפוס.

מחקר המתמקד באדיפונקטין (ADPN) הניב תוצאות חיוביות בפיתוח טיפולים אפשריים לבלבול לאחר גיל המעבר. מחקר הראה קשר בין רמות גבוהות יותר של ADPN לבין שיפור בביצועים קוגניטיביים אצל נשים לאחר גיל המעבר. עם זאת, טרם התגלה אגוניסט לקולטן ADPN.

 טיפול פסיכוסטימולנטי 
קיים מחקר מתמשך בנוגע ליעילותן של תרופות פסיכוסטימולנטיות כגון ליסדקסאמפטמין (Vyvanse) ואטומוקסטין (Strattera) בטיפול בבלבול לאחר גיל המעבר ובתקופת גיל המעבר.

 טיפול לא תרופתי 
 דיאטה 
ממוזער|350x350 פיקסלים|איור המתאר את ההבדלים בין תזונה מערבית לתזונה ים תיכונית
לאנשים תפקיד חשוב בשמירה על בריאותם הקוגניטיבית. דרך אחת להשיג זאת היא על ידי קידום תזונה בריאה. תזונה הים תיכונית, המוגדרת כדלה בשומן רווי ועשירה בשמנים צמחיים, הראתה שיפור בהיבטים של תפקוד קוגניטיבי. תזונה זו מורכבת מצריכה נמוכה של ממתקים וביצים, צריכה מתונה של בשר ודגים, מוצרי חלב ויין אדום, וצריכה גבוהה של ירקות עליים ירוקים, קטניות ואגוזים, פירות, דגני בוקר ושמן זית כתית מעולה בכבישה קרה. בניתוח נוסף הגיעו למסקנה כי התזונה הים תיכונית בתוספת שמן זית, הביאה לשיפור הקוגניציה והזיכרון בהשוואה לתזונה ים תיכונית, עם שילוב של אגוזים מעורבים.

 תוספי תזונה 
איזופלבונים מסויה (SIF), סוג של פיטואסטרוגן המצוי בפולי סויה, פירות ואגוזים, הוכחו כמשפרים את התוצאות הקוגניטיביות אצל נשים בגיל המעבר מתחת לגיל 10. ממצא זה מצביע על כך שתחילת טיפול ב-SIF עשויה להיות בעלת פוטנציאל קריטי כאשר משתמשים בה בגיל צעיר יותר אצל נשים בגיל המעבר. בנוסף לשיפור בתפקודים קוגניטיביים ובזיכרון חזותי, לא נמצאו עדויות לנזק מתוספי SIF בטווחי המינונים שנבדקו בניסויים מרובים.

ניתוח של מספר ניסויים אקראיים מבוקרים הפנה את תשומת הלב לקוהוש שחור ותלתן אדום (המכילים פיטואסטרוגן) ולפוטנציאל שלהם כטיפול יעיל בתסמיני גיל המעבר. קוהוש שחור לא גילה כל ראיות לסיכון נזק, אך היעדר ראיות טובות אינו יכול להסיק בוודאות את בטיחותו. התוצאות מצביעות על כך שאף אחד מהטיפולים הבוטניים לא סיפק יתרונות קוגניטיביים כלשהם.

רסברטרול, תרכובת ביו-אקטיבית נוספת המופקת מצמחים, הוכחה גם כמשפרת את הביצועים הקוגניטיביים אצל נשים לאחר גיל המעבר. ישנם ניסויים מתמשכים החוקרים את היתרונות הקוגניטיביים של רסברטרול אצל נשים בגיל המעבר המוקדם לעומת נשים בגיל המעבר המאוחר.

תוספי גינקו בילובה כרוניים הוכחו כמשפרים את "הגמישות המנטלית" אצל נשים "מבוגרות ובעלות לקויות קוגניטיביות גבוהות יותר" לאחר גיל המעבר. תוספת של גינקו בילובה יחד עם ג'ינג'ר, לא השפיעה על הזיכרון או הביצועים הקוגניטיביים אצל נשים לאחר גיל המעבר.

תוספת דהידרואפיאנדרוסטרון (DHEA) עשויה לשפר את הקוגניציה אצל נשים הסובלות מבלבול לאחר גיל המעבר, אך אינה מועילה לאלו ללא פגיעה קוגניטיבית. נדרשים מחקרים ארוכי טווח נוספים כדי לחקור את יעילות ה-DHEA ותפקידה בשיפור קוגניציה בנשים לאחר גיל המעבר.

 תרגילים 
פעילות גופנית סדירה עשויה למנוע תסמינים של בלבול לאחר גיל המעבר. מחקרים הראו קשר בין פעילות גופנית לבין "שיעורים נמוכים יותר של ירידה קוגניטיבית" אצל נשים לאחר גיל המעבר. מצד שני, אורח חיים לא פעיל נקשר באופן הדוק ל"שיעורים גבוהים יותר של ירידה קוגניטיבית" אצל נשים לאחר גיל המעבר.

 טיפול גוף-נפש 
מחקרים הראו יתרונות של טיפולי גוף-נפש אצל נשים עם תסמינים לאחר גיל המעבר, כולל פגיעה קוגניטיבית. מיינדפולנס, היפנוזה ויוגה עשויים לסייע בהפחתת תסמיני נדודי שינה, דיכאון או גלי חום אצל נשים לאחר גיל המעבר, מה שמוביל לביצועים קוגניטיביים טובים יותר.

 ראו גם 
 תסמונת התשישות הכרונית
 מחלות עצביות ואסטרוגן

 הערות שוליים 

קטגוריה:מחלות הקשורות בהזדקנות
קטגוריה:מדעי המוח
קטגוריה:הורמונים
קטגוריה:מחלות אנדוקריניות, תזונתיות ומטבוליות
קטגוריה:נשים