דדלוס ואיקרוס (רימינלדי)

"דדאלוס ואיקרוס" הוא ציור משנת 1625 בקירוב מאת אורציו רימינלדי (1593–1630). היצירה שמורה כיום במוזיאון ואדסוורת אתנאום לאמנות, הרטפורד, קונטיקט, ונחשבת כיום לאב־הטיפוס של סדרת הציורים בנושא זה.

תיאור הנושא

הציור מתאר את הסצנה מן הספר השמיני של מטמורפוזות מאת אובידיוס: דדלוס מתקין על גב בנו איקרוס זוג כנפיים. השניים נכלאו בידי המלך מינוס במבוך משום שהכירו את מבנהו, והם נמלטים באמצעות הכנפיים שנועדו לשאתם מכרתים. דדלוס מזהיר את איקרוס שלא להתקרב אל השמש, שכן השעווה המחזיקה את הכנפיים עלולה להימס. איקרוס מתעלם מן האזהרה, השעווה נמסה, והוא נופל אל הים ומת.

הקשר אמנותי והעתקות

אורציו רימינלדי נמנה עם הקאראווג'יסטים החשובים בטוסקנה. לאחר שהות ברומא, שבה התעדכן בחידושי ציורו של קאראווג'ו, שב לפיזה בשנת 1627 ופתח בה סדנה פעילה. כנהוג בסדנאות התקופה, יצירות שזכו להצלחה שוכפלו במספר עותקים. ריבוי העותקים של דדלוס ואיקרוס מלמד כי היצירה זכתה להצלחה רחבה.

במהלך השנים התגלו גרסאות נוספות: אחת באוסף פרטי בוולטה שבמלטה, אחת באוסף פרטי בפירנצה שנמכרה בכריסטי'ס בשנת 1977 והופיעה מחדש בקאן, ושלוש נוספות באוספים פרטיים בוונציה, בניו יורק ובפריז. השוואת הגרסאות אפשרה לבחון את איכותן ולקבוע איזו מהן קדמה לאחרות. כיום מקובל פה אחד כי הגרסה שבהרטפורד היא האב־טיפוס.

מחקר וייחוס

בשנת 1972 הופיעה אחת הגרסאות בשוק האמנות, והיסטוריונית האמנות מינה גרגורי הציעה לייחסה לאורציו רימינלדי. באותה שנה אישרה אוולינה בוראה השערה שלפיה גם הגרסה שבהרטפורד היא מעשה ידיו של אורציו רימינלדי, ולא של ברנרדו קוואלינו, כפי שיוחסה בעת רכישתה בשנת 1944.

בהשוואה לגרסאות אחרות ניכר בגרסת הרטפורד עיבוד מוקפד יותר של האור, ובייחוד הבהקי האור על עור הדמויות ועל קווצות שערו של דדאלוס.

הגרסה השמורה במוזיאון ואדסוורת אתנאום לאמנות נחשבת אפוא לאב־הטיפוס של הסדרה.

השוואות ופרשנות

הציור נקשר ליצירות מראשית המאה השבע עשרה שבהן המוטיב ההומוארוטי־פדרסטי משמש מעטפת לתוכן פילוסופי, דתי ולעיתים פוליטי, ובהן אהבה מנצחת הכל מאת קאראווג'ו וקופידון נענש מאת ברתולומאו מנפרדי. במסגרת זו הארוטי, כשהוא מנותק מהקשרו הביולוגי הנורמטיבי, נתפס כאנרגיה טהורה, אקסטטית ורליגיוזית. בה בעת מתקיים קשר קונבנציונלי בין ארוס לריחוף, כגון חטיפת גנימד במיתולוגיה היוונית, דמות קופידון כאל מכונף ודימויי ריחוף ביצירתו של מארק שאגאל.
הציור נקרא גם בהקשר של תפיסה שלפיה שיפוט מוסרי אינו מתייחס לעובדה אובייקטיבית אלא לאופן שבו דבר־מה מעורר רגש מוסרי במסגרת חברתית נתונה. דדאלוס מייצג בהקשר זה את האמנות בכוחה לרומם ולחלץ מן הכובד הארצי; אולם התרוממות יתר, קרובה מדי לשמש, עלולה להמיס את הכנפיים ולהביא לנפילה.

קישורים חיצוניים


 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורים המבוססים על מטמורפוזות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:אורציו רימינלדי: ציורים