אמנון ממגנצא

רבי אמנון ממגנצא הוא דמות מרכזית בפולקלור היהודי של יהדות אשכנז בימי הביניים. הוא ידוע בעיקר כמי שמיוחס לו, על פי המסורת, חיבור הפיוט ונתנה תוקף הנאמר בתפילת מוסף של ראש השנה ויום כיפור. דמותו של רבי אמנון נחשבת לסמל של קידוש השם ומסירות נפש בתולדות עם ישראל.

 סיפור המעשה 
על פי המסורת, שהועלתה על הכתב לראשונה בספר "אור זרוע" (המאה ה-13) בשם רבי אפרים מבונא, רבי אמנון היה מגדולי הדור במגנצא ומקורב לשלטון. ההגמון של מגנצא הפעיל עליו לחץ כבד להמיר את דתו לנצרות. לאחר ניסיונות שכנוע רבים, ביקש רבי אמנון מההגמון שהות של שלושה ימים כדי לשקול את העניין.

מיד לאחר שיצא מהארמון, התחרט רבי אמנון חרטה עמוקה על כך שכלל העלה על דעתו להסס באמונתו. ביום השלישי, כשלא התייצב אצל ההגמון, הובא אליו בכוח. כעונש על כך שסירב להמיר את דתו ועל שביקש שהות למחשבה (דבר שהתפרש כפקפוק באמונתו), ציווה ההגמון לקצץ את פרקי אצבעות ידיו ורגליו.

כאשר הגיע חג ראש השנה, ביקש רבי אמנון הגוסס שיביאו אותו אל בית הכנסת. בעיצומה של התפילה, לפני אמירת קדושה, פתח ואמר את הפיוט "ונתנה תוקף" המדגיש את אפסיות האדם מול גזר דינו של האל, ומיד לאחר מכן נפטר. על פי האגדה, שלושה ימים לאחר פטירתו הוא הופיע בחלום לפני רבי קלונימוס בן משולם ולימדו את הפיוט מילה במילה, תוך ציווי להפיצו בכל הקהילות.ראו גם: יוסף יהלום, "ונתנה תוקף: גלגולו של פיוט", זמנים 72 (2000), עמ' 80–88.

 הפיוט "ונתנה תוקף" 

הפיוט "ונתנה תוקף" נחשב לאחד מרגעי השיא בתפילות ימים נוראים במנהג אשכנז. הוא מתאר בציוריות ובעוצמה את יום הדין, את חרדת המלאכים ואת גזירת גורלו של האדם ("מי יחיה ומי ימות..."). הקשר ההדוק בין דמותו של רבי אמנון לפיוט הפך את "ונתנה תוקף" להמנון של קידוש השם, ואף על פי שסיפור המעשה התרחש באשכנז, הפיוט התקבל בכל תפוצות ישראל.

 היסטוריות הדמות והפיוט במחקר 
במחקר המודרני קיימת מחלוקת לגבי מידת ההיסטוריות של רבי אמנון. חוקרים רבים רואים בסיפור אגדה שנועדה לתת "פנים ושם" לתקופת הרדיפות של יהדות אשכנז (כגון גזירות תתנ"ו), או דמות סימבולית המייצגת את מסירות הנפש של הקהילה.

מבחינה ספרותית-מחקרית, התגלו ראיות המערערות על ייחוס כתיבת הפיוט לרבי אמנון:אברהם פרנקל, "דמותו ההיסטורית של ר' אמנון ממגנצא וגלגוליו של הפיוט 'ונתנה תוקף' באיטליה, אשכנז וצרפת", באתר הספריה הלאומית

 ממצאי הגניזה: גילויים בגניזת קהיר העלו נוסחים של "ונתנה תוקף" המתוארכים למאה ה-8 ואף קודם לכן, מאות שנים לפני זמנו המשוער של רבי אמנון. החוקרים סבורים כיום כי מקור הפיוט הוא בארץ ישראל הקדומה, וייתכן שנכתב על ידי הפייטן יניי.עזרא פליישר, היוצרות בהתהוותם והתפתחותם, הוצאת מאגנס, עמ' 721.

 קליטת הפיוט באשכנז: חוקרים כגון ישראל תא-שמע משערים כי רבי אמנון (אם היה דמות היסטורית) היה זה שהפיץ או הכניס את הפיוט לסדר התפילה באשכנז, וסיפור מסירות נפשו נקשר בפיוט כדי להעניק לו משנה קדושה ותוקף דתי.ישראל תא-שמע, מנהג אשכנז הקדמון, הוצאת מאגנס, תשנ"ב, עמ' 165.
לאור זאת, הגיעו החוקרים, כגון אברהם פרנקל ואחרים, למסקנה כי הפיוט "ונתנה תוקף", הגיע בתחילה מארץ ישראל לאיטליה, ומשם, במהלך המאות האחת עשרה והשתים עשרה, הגיע לאשכנז ולצרפת. בין השאר התברר שהשם "אמנון" הוא שם יהודי־איטלקי טיפוסי, ורבי אמנון ממגנצא היה כנראה חכם ממשפחה איטלקית. אף מוצאו של ר' קלונימוס בן משולם, שאותו לימד רבי אמנון את הפיוט לפי הסיפור – הוא איטלקי. ר' אמנון ור' קלונימוס הכירו את הפיוט מהמסורת הליטורגית האיטלקית שלהם, ותרמו להפצתו באשכנז. קטע הסיפור, המתאר את הפצת הפיוט באשכנז, מתאר מציאות אשכנזית קדומה, מציאות שהיא קדומה בהרבה לזמנו של ר' אפרים מבונא (בן המחצית השניה של המאה הי"ב), אשר העלה את הסיפור על הכתב לראשונה.

 לקריאה נוספת 
 ישראל תא-שמע, מנהג אשכנז הקדמון, הוצאת מאגנס, תשנ"ב.
 אברהם פרנקל, "דמותו של רבי אמנון ממגנצא וגירסאותיו הקדומות של הפיוט 'ונתנה תוקף'", סיני ק"כ (תשנ"ז), עמ' נ"ו-ס"ט.
 עזרא פליישר, היוצרות בהתהוותם והתפתחותם, הוצאת מאגנס, עמ' 721.

 קישורים חיצוניים 
 סיפורו של רבי אמנון ממגנצא בתוך "ספר הדמעות" (כרך א') לשמעון ברנפלד, באתר פרויקט בן-יהודה
 אברהם פרנקל, דמותו של רבי אמנון ממגנצא וגירסאותיו הקדומות של הפיוט 'ונתנה תוקף', באתר "דעת"
 מעשה רבי אמנון ממגנצא בספר "אור זרוע", באתר ספריא
 מעשה ברבי אמנון ממגנצא, ויקיטקסט

 הערות שוליים 

קטגוריה:פולקלור יהודי
קטגוריה:ימי הביניים
קטגוריה:רבנים: ראשונים
קטגוריה:מיינץ
קטגוריה:מגנצא: רבנים
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-11
קטגוריה:אגדות יהודיות