איי שולס

איי שולס (באנגלית: Isles of Shoals) הם קבוצה של איים קטנים ושוניות הממוקמים במפרץ מיין באוקיינוס האטלנטי, במרחק של כ-10 קילומטרים מהחוף המזרחי של ארצות הברית. האיים משתרעים על פני הגבול שבין מדינות מיין וניו המפשייר.

האיים מיושבים למעלה מ-400 שנה, תחילה על ידי קהילות של דייגים, ולאחרונה כאתר של בתים פרטיים, מלון עונתי גדול ומתקן למחקר ימי.

 היסטוריה 
חלק מהאיים שימשו כמחנות דיג עונתיים של ילידי האזור ויושבו לראשונה על ידי אירופאים בתחילת המאה ה-17. הם הפכו לאחד מאזורי הדיג של המושבות הבריטיות והצרפתיות הצעירות, והיוו את אחד מנמלי הדיג הצפוניים ביותר באותה תקופה. האיים נקראו "איי סמית" על שם החוקר האנגלי קפטן ג'ון סמית' שגילה אותם בשנת 1614, אולם שם זה לא שרד זמן רב לאחר תחילת הקולוניזציה הבריטית בניו אינגלנד. שנת 1623 נחשבת לשנת העלייה לקרקע המתועדת הראשונה של אנגלים ולנקודת ציון מרכזית בתחילת הרצף ההתיישבותי של קהילות הדייגים באי.
250px|ממוזער|שמאל|"פרגים, איי שולס", מאת צ'יילד האסאם. בשנת 1891 בעקבות ביקוריו החוזרים באיי שולס מול חופי ניו המפשייר. ביצירה נפרש שדה פרגים אדומים ורודים בחזית, ומעבר לו סלעים, מים ושמיים בהירים. האסאם הגיע לאיים בזכות ידידותו עם המשוררת סיליה ת'קסטר, שביתה באי אפלדור שימש מוקד קיץ לאמנים וסופרים. בין השנים 1890–1894 יצר שם עבודות רבות, בעיקר בנופי גינת הפרחים שלה ובחופים הסלעיים שסביבה. האיים היו עבורו מקור השראה מתמשך, והוא שב וצייר את אותו נוף, ובייחוד את בליטת הסלע הידועה כ־Babb's Rock, פעמים רבות.
בשנת 1628, עולי הרגל ממושבת פלימות' הגלו את תומאס מורטון לאי בשל אורח חייו המתירני עם הילידים במרימאונט. העיירה הראשונה, "אפלדור", כללה את כל איי שולס והתאגדה על ידי בית המשפט הכללי של מושבת מפרץ מסצ'וסטס ב-22 במאי 1661. עד 1665, שמה שונה לשמה הנוכחי, איי שולס. החל מ-1680 התרחשה הגירה כללית של האוכלוסייה לאי סטאר (כיום בניו המפשייר), תוך נטישת אי החזירים (כיום אפלדור, במיין). בשנת 1715 הוקמה העיירה גוספורט על ידי ניו המפשייר באי סטאר.

הקהילה בגוספורט שגשגה יחסית עד סביבות 1778, אז פונו תושבי האי לעיירה ריי בניו המפשייר בעקבות מלחמת העצמאות של ארצות הברית. האיים נותרו נטושים ברובם עד אמצע המאה ה-19, אז פתחו תומאס לייטון ולוי תאקסטר מלון קיץ פופולרי באי אפלדור. בתו של לייטון, סיליה תאקסטר, נישאה ללוי והפכה למשוררת האמריקאית הפופולרית ביותר במאה ה-19. היא אירחה באי קהילת אמנים שכללה סופרים כמו נתניאל הות'ורן וציירים אימפרסיוניסטים כמו צ'יילד האסאם. הצייר מבוסטון ויליאם מוריס האנט טבע במקום בשנת 1879, ככל הנראה בהתאבדות, וגופתו התגלתה על ידי סיליה תאקסטר.

 איים מרכזיים 
 האי אפלדור 
אפלדור הוא האי הגדול ביותר בקבוצת איי שולס, שטחו כ-380 דונם (95 אקר) והוא שייך למדינת מיין. בעבר נקרא "אי החזירים". במהלך המאה ה-19 שכן בו מלון גדול, שנבנה ב-1847 ונשרף כליל ב-1914. כיום פועלת באי "מעבדת שולס הימית", המנוהלת במשותף על ידי אוניברסיטת קורנל ו.

 האי סטאר 
האי השני בגודלו (כ-190 דונם), ממוקם בניו המפשייר והוא האי היחיד שמקושר ליבשת באמצעות ספינת נוסעים מסחרית. האי מהווה מרכז כנסים חינוכי ודתי בבעלות תאגיד "סטאר איילנד", אשר מקיים כנסים רבים במהלך הקיץ תוך שימוש במלון שהוקם באי במאה ה-19.

 האיים סמאטינוז ומלאגה 
סמאטינוז (כ-100 דונם) הוא האי השלישי בגודלו. האי התפרסם לשמצה בשל רצח כפול של שתי נשים צעירות שאירע בו בשנת 1873. כיום האי אינו מיושב, אך קבוצת מתנדבים מתחזקת את שני המבנים ההיסטוריים שנותרו בו. האי מלאגה הוא אי זעיר ממערב לסמאטינוז.

 האיים וייט וסיווי 
ממוזער|שמאל|250px|מגדלור איי שולס באי וייט, גלויה מסביבות שנת 1910
איים אלה שוכנים בקצה הדרומי של איי שולס, וקשורים זה לזה ברצועת יבשה בשעת שפל. באי וייט ניצב מגדלור, אחד משני מגדלורים בחוף של ניו המפשייר. באי פועלת תחנת מזג אוויר חופית שמתעדת לעיתים קרובות סערות חזקות בשל טבעו החשוף של האי. באי סיווי מתנהל פרויקט לשיקום אוכלוסיית שחפיות על ידי אגודת אודובון.

 איים נוספים 
האיים לאנגינג, דאק וסידר נכללים גם הם בקבוצה. האי דאק שימש בעבר כמטווח הפצצות של הצי האמריקאי, וכיום הוא שמורת טבע בניהול שירות הדגים וחיות הבר של ארצות הברית, המשמשת כאתר מחיה למושבת כלבי ים.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:ארצות הברית: איים
קטגוריה:מיין: גאוגרפיה
קטגוריה:ניו המפשייר: גאוגרפיה