נאמן בהליכי חדלות פירעון

נאמן בהליכי חדלות פירעון ובהוצאה לפועל הוא בעל תפקיד סטטוטורי המתמנה במסגרת הליכי חדלות פירעון או במסגרת הליכים מסוימים לפי חוק ההוצאה לפועל, ותפקידו לנהל נכסי חייב, לברר את היקף חובותיו, לממש רכוש ולפעול לחלוקה הוגנת של נכסים בין נושים בהתאם לדין. מוסד הנאמן מהווה רכיב מרכזי בדיני חדלות הפירעון בישראל ומשקף את האיזון בין שיקום החייב לבין הגנה על זכויות הנושים ועקרון השוויון ביניהם. בהליכי חדלות פירעון ובהתאם לחוק בעלי החוב בחדלות פירעון נקראים יחידים.

 המסגרת הנורמטיבית 
המסגרת העיקרית המסדירה את מוסד הנאמן היא חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי, תשע"ח-2018. החוק נכנס לתוקף ביום 15 בספטמבר 2019 והחליף את פקודת פשיטת הרגל ואת חלק מהוראות פקודת החברות.

מטרות החוק קבועות בסעיף 1 לחוק וכוללות שיקום כלכלי של היחיד והשאת שיעור הפירעון לנושים.

בתחום ההוצאה לפועל מוסדר מינוי נאמן מכוח חוק ההוצאה לפועל, תשכ"ז-1967.

 התפתחות היסטורית 
בדין שקדם לחוק התבססו הליכי פשיטת רגל על פקודת פשיטת הרגל [נוסח חדש], תש"ם-1980. במסגרת הרפורמה ביקש המחוקק לעבור ממודל עונשי למודל שיקומי.

הפסיקה הכירה במעמדו המיוחד של בעל תפקיד כזרועו הארוכה של בית המשפט.

 הליך המינוי ומאגר הנאמנים 
עם מתן צו לפתיחת הליכים ממונה נאמן. בהליכי יחידים המתנהלים בפני הממונה, המינוי נעשה בהתאם להוראות החוק והתקנות.

תקנות חדלות פירעון ושיקום כלכלי (כללים לעניין גיבוש רשימת נאמנים), תשע"ט-2019, מסדירות את תנאי הסף להיכללות במאגר.

התנאים כוללים רישיון מקצועי, ניסיון רלוונטי, ותק של חמש שנים, והיעדר ניגוד עניינים.

 פעילות הנאמן לאורך ההליך 
עם מינויו מוסמך הנאמן לתפוס ולהחזיק בנכסי החייב. סמכויותיו כוללות חקירת החייב ואיתור נכסים.
הנאמן מקבל לטיפול את רשימת החובות שהוגשו על ידי הנושים ומכריע בהן.
במהלך ההליך רשאי הנאמן להגיש בקשות לביטול הענקות והעדפת נושים.
עם סיום ההליך מגיש הנאמן דוח מסכם ומבצע חלוקה סופית.

להלן פרק משלים וממוקד לשילוב בתוך הערך הכללי על נאמנים, המדגיש את ההבדלים במינוי ובתפקיד כאשר מדובר בתאגיד:

 נאמן לתאגידים והבדלים במינוי 
בהליכי חדלות פירעון של תאגידים מתמנה הנאמן על ידי בית המשפט המחוזי, שהוא הערכאה המוסמכת לדון בהליכי חדלות פירעון של חברות ותאגידים לפי חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי. בשונה מהליכי יחידים שם המינוי נעשה באמצעות הממונה על הליכי חדלות פירעון מתוך מאגר נאמנים, בהליכי תאגידים המינוי הוא שיפוטי במובהק ונעשה בהחלטה של בית המשפט אך מתוך מאגר הנאמנים לתאגידים שנבחר במקביל לרשימת הנאמנים ליחידים.

בעת המינוי רשאי בית המשפט לשקול את עמדת הממונה, את עמדת הנושים המרכזיים ואת מורכבות התאגיד, אך ההכרעה הסופית נתונה לשיקול דעתו. בתאגידים גדולים או מורכבים נהוג למנות נאמן בעל ניסיון מוכח בניהול חברות ובהליכי שיקום או פירוק רחבי היקף, ולעיתים אף למנות יותר מנאמן אחד במשותף.

הבדל נוסף נוגע להיקף הסמכויות בפועל. נאמן לתאגיד עשוי לקבל סמכויות ניהול רחבות הכוללות החלפת הנהלת החברה, הפעלת העסק כעסק חי, התקשרות בחוזים חדשים וניהול הליכים משפטיים בשם התאגיד. לעומת זאת, נאמן ליחיד אינו מנהל פעילות עסקית תאגידית רחבה, ותפקידו מתמקד במיפוי נכסים, בירור תביעות חוב ופיקוח על תוכנית פירעון.

למרות הבדלים אלה, בשני המקרים הנאמן חב חובת אמון וזהירות כלפי כלל הנושים ופועל תחת פיקוח הערכאה הממנה ובפיקוח הממונה על הליכי חדלות פירעון.

 הדיון בבית המשפט ותפקיד הנאמן 
הליכי חדלות פירעון של תאגידים ושל יחידים שחובותיהם עולים על התקרה הקבועה בחוק מתנהלים בבית המשפט. הסמכות העניינית נתונה לבית המשפט השלום בהתאם להוראות החוק, התיקים מתנהלים במחלקות ייעודיות לחדלות פירעון.
הנאמן משמש כזרוע ביצועית של ההליך ומגיש לבית המשפט דוחות תקופתיים, בקשות לאישור פעולות מהותיות, עמדות באשר לתביעות חוב והמלצות לעניין תוכנית פירעון או פירוק. פעולות מהותיות, כגון מכירת נכסים משמעותיים, ניהול תביעות מורכבות או אישור הסדרים עם נושים, טעונות אישור בית המשפט.

במהלך הדיונים מציג הנאמן את ממצאיו באשר למצב הכלכלי של החייב, עמדתו ביחס לתביעות חוב שבמחלוקת והמלצותיו באשר לאופן המשך ההליך. בית המשפט מפעיל פיקוח שיפוטי על פעולות הנאמן, רשאי לאשרן, לשנותן או להורות על תיקון ליקויים, ובמקרים חריגים אף להחליף את הנאמן.

ההליך בבית המשפט מאופיין במסגרת שיפוטית מלאה, לרוב בתיקים מורכבים או עתירי היקף, ובפיקוח הדוק יותר על מהלכי הנאמן ביחס להליכים המתנהלים בפני רשם ההוצאה לפועל.

 הכרעת תביעות חוב בידי הנאמן 
אחת הסמכויות המרכזיות של הנאמן בהליכי חדלות פירעון של יחידים היא בירור והכרעה בתביעות חוב המוגשות על ידי הנושים. שלב זה מהווה נדבך מהותי בהליך, שכן הוא קובע את מצבת הנשייה, את סיווג החובות ואת אופן חלוקת קופת הנשייה בין הנושים. הסמכות מעוגנת בהוראות החוק, והיא נושאת אופי מעין שיפוטי, אף שאינה הכרעה שיפוטית במובנה המלא.

עם מתן צו לפתיחת הליכים מזמין הממונה את הנושים להגיש תביעות חוב במועד הקבוע בדין. כל תביעה נדרשת להיות מפורטת ומגובה במסמכים התומכים בקיומו של החוב ובשיעורו. לאחר קבלת התביעות בוחן הנאמן כל תביעה לגופה, רשאי לדרוש השלמת מסמכים והבהרות, ולעיתים אף מבקש את תגובת החייב או מקיים בירור נוסף לצורך גיבוש החלטה מבוססת.

במסגרת ההכרעה נדרש הנאמן להכריע אם החוב קיים לפי הדין המהותי, מהו שיעורו המדויק, ומהו סיווגו במסגרת סדרי הקדימה הקבועים בחוק, כגון נושה מובטח, נושה בדין קדימה או נושה רגיל. לסיווג זה השלכה ישירה על שיעור הדיבידנד שיקבל כל נושה, ועל כן להחלטת הנאמן משמעות כלכלית מהותית.

הפעלת שיקול הדעת בהכרעה מחייבת איזון בין יעילות ההליך לבין שמירה על זכויות דיוניות ומהותיות של הנושים. הנאמן פועל לטובת כלל ציבור הנושים, ואינו מייצג אינטרס פרטי של מי מהם. החלטתו חייבת להיות מנומקת ולהתבסס על תשתית עובדתית ומשפטית מספקת. על הכרעת הנאמן ניתן להשיג בפני הערכאה המוסמכת, אשר מפעילה ביקורת שיפוטית על סבירות ההחלטה ועל תקינות ההליך.

במקרים מסוימים מאפשר החוק לסטות מהכלל של בדיקה פרטנית של תביעות חוב. כאשר היקף נכסי החייב מצומצם או כאשר ברור כי לא צפויה חלוקה לנושים, רשאי הנאמן, באישור הערכאה המוסמכת, לבקש פטור מבדיקת תביעות החוב כולן או חלקן. אפשרות זו נועדה לייעל את ההליך ולמנוע הוצאות מיותרות, תוך שמירה על עקרונות היסוד של ההליך ועל זכותם של נושים לפנות לערכאה במקרה הצורך.

שלב הכרעת תביעות החוב מהווה בסיס לגיבוש רשימת הנשייה הסופית, אשר עליה נשענת תוכנית הפירעון וחלוקת הכספים בהליך, והוא משקף את תפקידו המרכזי של הנאמן בהבטחת שוויון והגינות בין הנושים.

 בדיקת החייב בידי הנאמן 
במסגרת הליכי חדלות פירעון של יחידים מוסמך הנאמן לבצע בדיקה של החייב, שהיא המונח העדכני והפורמלי שנקבע בחוק במקום המונח הישן "חקירה". הבדיקה נועדה לברר את מצבו הכלכלי של החייב, נסיבות הסתבכותו, היקף נכסיו והתחייבויותיו, וכן את מידת תום ליבו ושיתוף הפעולה שלו עם ההליך.

סמכות הבדיקה מעוגנת בהוראות החוק המעניקות לנאמן סמכות לדרוש מן החייב מידע ומסמכים, לזמנו להתייצבות, ולבחון כל נתון רלוונטי לצורך ניהול ההליך. במסגרת הבדיקה רשאי הנאמן לדרוש דוחות בנקאיים, מסמכי הכנסה, חוזים, פירוט עסקאות שבוצעו טרם פתיחת ההליך ומידע על נכסים שהועברו לצדדים שלישיים. בנוסף רשאי הנאמן לזמן לחקירה גם גורמים אחרים המחזיקים במידע רלוונטי, ככל שהדבר נדרש לצורך בירור מצבת הנכסים והחובות.

הבדיקה משמשת כלי מרכזי בגיבוש עמדת הנאמן באשר להמשך ההליך. ממצאיה עשויים להשפיע על קביעת תוכנית פירעון, על הגשת בקשות לביטול הענקות או העדפת נושים, ואף על בקשה לביטול ההליך במקרים של חוסר תום לב או אי שיתוף פעולה. החייב מחויב לשתף פעולה עם הנאמן, למסור מידע מלא ומדויק ולהתייצב לבדיקה במועד שנקבע. הפרת חובות אלה עשויה להביא לנקיטת צעדים דיוניים ואף לסנקציות הקבועות בחוק.

המעבר מהמונח "חקירה" למונח "בדיקה" משקף את התפיסה השיקומית של החוק החדש, המדגישה את תכלית ההליך כהליך כלכלי-שיקומי ולא כהליך עונשי. יחד עם זאת, היקף הסמכויות המוקנות לנאמן לצורך בירור העובדות נותר רחב, והוא מהווה אמצעי מרכזי להבטחת שקיפות, אמון ותקינות בהליך חדלות הפירעון.

 פיקוח על נאמנים 
הפיקוח על נאמנים מופעל על ידי הממונה על הליכי חדלות פירעון במשרד המשפטים. לממונה סמכות לדרוש דיווחים, לבצע ביקורות ואף להביא להדחת נאמן במקרים מתאימים.
הפיקוח על הנאמנים מתבצע במחלקה ייעודית בממונה, מנהלת היחידה להנחיה ופיקוח על נאמנים היא עורכת הדין נילי לבנת.

 הרכב הוועדה לבחירת נאמנים 
בהתאם לתקנות חדלות פירעון ושיקום כלכלי (כללים לעניין גיבוש רשימת נאמנים), תשע"ט-2019, פועלת ועדה מקצועית לצורך גיבוש רשימת הנאמנים שמהם מתבצעים מינויים בהליכי חדלות פירעון. הוועדה פועלת במסגרת הממונה על הליכי חדלות פירעון במשרד המשפטים, ותפקידה לבחון מועמדים להיכללות במאגר הנאמנים ולהמליץ על צירופם או גריעתם.

הרכב הוועדה נקבע בתקנות וכולל את הממונה על הליכי חדלות פירעון כיום הוא אשר אנגלמן או מי מטעמו, נציג ההוצאה לפועל, נציג הסיוע המשפטי, שופט בדימוס המתמנה על ידי שר המשפטים, נציג לשכת עורכי הדין ונציג לשכת רואי החשבון. הרכב זה נועד לשלב בין היבט רגולטורי-ממשלתי, היבט שיפוטי והיבט מקצועי-מעשי מתחומי המשפט והחשבונאות.

הוועדה בוחנת את עמידת המועמד בתנאי הסף שנקבעו בתקנות, ובכלל זה השכלה ורישיון מקצועי, ניסיון מוכח בתחום חדלות פירעון, היקף טיפול קודם בתיקים רלוונטיים, היעדר הרשעות משמעתיות או פליליות רלוונטיות, והיעדר ניגוד עניינים. החלטות הוועדה מהוות בסיס לניהול רשימת הנאמנים שממנה מבוצעים מינויים בפועל בהליכי חדלות פירעון בבתי המשפט ובפני רשם ההוצאה לפועל.

 נאמן בהוצאה לפועל 
בהתאם לחוק חדלות פירעון, הליכי חדלות פירעון של יחידים שחובותיהם נמוכים מן התקרה הקבועה בחוק מתנהלים בפני רשם ההוצאה לפועל ולא בפני בית המשפט. עם מתן צו לפתיחת הליכים מתמנה נאמן באמצעות הממונה על הליכי חדלות פירעון, והוא מנהל את נכסי החייב, בודק תביעות חוב ומפקח על יישום תוכנית הפירעון.

ההבדל המרכזי לעומת הליך המתנהל בבית המשפט נעוץ בזהות הערכאה המפקחת ובאופי הדיון: בהליך בפני רשם ההוצאה לפועל מדובר במסגרת מנהלית-שיפוטית מצומצמת וייעודית ליחידים בהיקפי חוב נמוכים, בעוד שבהליך בבית המשפט מדובר בהליך שיפוטי מלא, לרוב בתיקים מורכבים יותר או בתאגידים. עם זאת, סמכויותיו המהותיות של הנאמן בניהול הנכסים ובבירור תביעות החוב נגזרות מן החוק והן דומות בשתי המסגרות, והנאמן פועל תחת פיקוח הממונה ובכפוף להחלטות הערכאה המוסמכת.

 אחריות הנאמן לשיקום כלכלי ותוכנית להתנהלות כלכלית 
אחד מיעדיו המרכזיים של חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי, הוא שיקומו הכלכלי של החייב היחיד, ולנאמן תפקיד משמעותי בקידום מטרה זו. מעבר לניהול נכסי החייב ולבירור תביעות החוב, הנאמן פועל לגיבוש תוכנית פירעון ריאלית, המותאמת ליכולתו הכלכלית של היחיד ולפוטנציאל השתכרותו, וזאת במטרה לאפשר לו לפתוח דף חדש בתום ההליך.

במסגרת אחריותו בוחן הנאמן את מצבו התעסוקתי של החייב, את היקף הכנסותיו, את מבנה הוצאותיו ואת אפשרויות הגדלת הכנסה או צמצום הוצאות. ממצאי הבדיקה משמשים בסיס להמלצות בדבר גובה התשלומים החודשיים ומשך תוכנית הפירעון. הנאמן מפקח על עמידת היחיד בתוכנית ומדווח לערכאה המוסמכת על שינויים מהותיים בנסיבות.

בנוסף, החוק והנחיות הממונה מאפשרים לשלב בהליך רכיבים של הדרכה כלכלית. במסגרת זו על היחיד להשתתף בתוכנית ללימוד התנהלות כלכלית נכונה, שמטרתה הקניית כלים לניהול תקציב, תכנון הוצאות, הבנת אשראי וחובות ומניעת הסתבכות כלכלית חוזרת. השתתפות בתוכנית זו עשויה להילקח בחשבון במסגרת בחינת תום ליבו של החייב והערכת סיכויי שיקומו.

שילוב מרכיב השיקום בהליך מדגיש את המעבר מתפיסה עונשית לתפיסה שיקומית בדיני חדלות פירעון, ומרחיב את תפקיד הנאמן מעבר לניהול נכסים גרידא אל תחום הליווי והפיקוח על שיקומו הכלכלי של היחיד.

 שכר טרחת הנאמן 
שכר טרחת הנאמן בהליכי חדלות פירעון מוסדר בחוק ובתקנות שהותקנו מכוחו, ובפרט בתקנות חדלות פירעון ושיקום כלכלי (שכר טרחה), תשע"ט-2019. השכר נקבע בהתאם לאופי ההליך, היקף הפעילות שביצע הנאמן, מורכבות התיק והתועלת שהביאה פעילותו לקופת הנשייה.

בהליכי יחידים מבוסס שכר הטרחה בדרך כלל על אחוזים מן הסכומים שנגבו בפועל או חולקו לנושים, ולעיתים על רכיב נוסף בגין פעולות מיוחדות או מאמץ חריג. בהליכי תאגידים עשוי השכר להיקבע לפי מנגנון מדורג, הכולל שיעור מהתקבולים שנכנסו לקופת הנשייה, וכן רכיב נוסף בגין ניהול עסק פעיל, ניהול הליכים משפטיים מורכבים או גיבוש הסדר חוב.

קביעת שכר הטרחה טעונה אישור של הערכאה הממנה, בין אם מדובר בבית המשפט ובין אם ברשם ההוצאה לפועל או בגורם המוסמך במסגרת הליך מנהלי. הערכאה בוחנת את סבירות השכר, את היקף הפעולות שבוצעו ואת תרומתן להליך. במקרים בהם נמצא כי הנאמן לא מילא את תפקידו כראוי או כי ההליך התנהל באופן בלתי יעיל, רשאית הערכאה להפחית את שכרו.

הפסיקה הדגישה כי שכר טרחת הנאמן צריך לאזן בין הצורך לתגמל בעל תפקיד מקצועי על עבודתו ועל האחריות המוטלת עליו, לבין החובה לשמור על אינטרס הנושים ולהימנע מפגיעה בלתי מוצדקת בקופת הנשייה. שכר הטרחה משולם מתוך נכסי החייב ומהווה הוצאה של קופת הנשייה, ולפיכך יש לו השפעה ישירה על שיעור הדיבידנד שיקבלו הנושים.

במקרים חריגים, כאשר קופת הנשייה דלה או כאשר לא נגבו כספים משמעותיים, רשאית הערכאה לקבוע שכר מינימלי או לקבוע כי השכר ייגזר ממנגנון חלופי שנקבע בתקנות. בכך מבקש הדין להבטיח כי גם בתיקים קטנים יוכלו נאמנים לפעול באופן מקצועי, מבלי לפגוע יתר על המידה בזכויות הנושים.

 ראו גם 
 חדלות פירעון
 הפטר
 כונס נכסים
 רשות האכיפה והגבייה

 לקריאה נוספת 
 יוסף ויצמן, מחיקת חובות בישראל, הוצאת לשכת עורכי הדין בישראל, 2023
 עודד מאור, על כונס נכסים, השדה המשפטי, 2015

 הערות שוליים 

קטגוריה:דיני חדלות פירעון