מכתב תווגלווה

מכתב תַוַגַלַוַה (Tawagalawa; מסומן כ־CTH 181) הוא טקסט חתי מקוטע מאמצע המאה ה־13 לפנה"ס. המכתב נודע בשל הצוהר שהוא פותח ליחסים שבין החתים ליוונים במהלך תקופת הברונזה המאוחרת, ובשל אזכורו של סכסוך קודם בנוגע לעיר בשם וילוסה, המזוהה בדרך כלל עם האתר הארכאולוגי של טרויה.

 תוכן 
המכתב נכתב על ידי מלך חתי למלך של אַחִיַוַה (Aḫḫiyawa) סביב שנת 1250 לפנה"ס או מוקדם יותר. זהות המחבר מזוהה בדרך כלל עם חתושילי השלישי,Bryce 1989, p. 7. אם כי חלק מהחוקרים טענו כי הוא נכתב על ידי מוותלי השני.Woudhuizen 2020, p. 110. מאחר שהטקסט ששרד הוא מקוטע, זהות המחבר והנמען אינן ידועות בוודאות, ולא ניתן להסיק דבר על זהות הנמען.Beckman, Bryce & Cline 2012, pp. 119–120.

במכתב, המלך החתי מבקש את שיתוף הפעולה של מלך אַחִיַוַה בדיכוי פעילות אנטי-חתית במערב אנטוליה. דאגתו העיקרית הייתה פעילותו של אדון מלחמה בשם פִיַמַרַדו (Piyamaradu), שנמלט לאחרונה לטריטוריה שבשליטת אחיוה לאחר שהוביל מרד כושל בלוקה (Lukka). בהתחשב בנטייתו של פייאמאראדו לפעילות אנטי-חתית, המחבר הציע למלך אחיוה שלוש אפשרויות: להסגיר אותו לחתים, לגרשו מאחיוה, או להציע לו מקלט בתנאי שלא ינסה להוביל מרידות נוספות. אין מסמכים ששרדו המעידים על החלטת מלך אחיוה, אך בעשורים שלאחר מכן נרשמה עלייה בשליטה של אחיוה במערב אנטוליה, מה שמרמז כי הפנייה נדחתה.Beckman, Bryce & Cline 2012, pp. 119–122.

המכתב בולט בטון שאימץ המלך החתי. למרות שהוא גוער במקבילו מאַחִיַוַה על תמיכתו הקודמת בפייאמאראדו, המכתב הוא מכבד ומפייס, ומשתמש במונחי פנייה כגון "אחי", השמורים בדרך כלל לשליטים של אימפריות גדולות כמו מצרים ובבל. לפיכך, המכתב משמש כראיה לכך שאחיוה נתפסה ככוח עולה באזור שהיה מעורב במערב אנטוליה, ובמיוחד במילטוס (כפי שאושר מאוחר יותר ב"מכתב מילאוואטה" מסביבות 1240 לפנה"ס).Beckman, Bryce & Cline 2012, p. 122.Bryce 1989, p. 14.

 מחקר אקדמי 
המכתב קיבל את שמו המקובל מאזכור קצר של אחיו של מלך אַחִיַוַה, תַוַגַלַוַה (Tawagalawa). הוצע כי שמו הוא הגרסה החתית לשם היווני אטאוקלס (Eteocles), שם המופיע ביוונית מיקנית (בכתב ליניארי ב') .Hogemann & Oettinger 2018, p. 396.Sasson 1995, p. 1117 סביר כי השם עבר לחתית דרך הלווית בשל השמטת התנועה הראשונית  (אפרזיס).

מחקרים מוקדמים הניחו בטעות כי תחילת המכתב עוסקת בפעילותו של תַוַגַלַוַה. אולם, לאחר בחינה מחדש של איתמר זינגר (1983) וסוזן היינהולד-קראמר, חלק זה פורש מחדש כמתייחס לפִיַמַרַדו, ורוב החוקרים דחקו את תַוַגַלַוַה לתפקיד משני במכתב.Singer 1983, pp. 210–211.Heinhold-Krahmer 1983, p. 82–84. פייאמאראדו מוזכר גם ב"מכתב מנַפַה־תרחונתה" (סביבות 1295 לפנה"ס) ובלשון עבר ב"מכתב מילאוואטה". המכתב מזכיר גם את מילטוס (כ-Millawanda) ואת העיר התלויה בה אטרייה (Atriya), וכן את המושל אטפה (Atpa).

 הקשר לטרויה 
במכתב, המלך החתי מתייחס לעוינות קודמת בין החתים לאַחִיַוַה בנוגע לוילוסה (Wilusa), שנפתרה בדרכי שלום:"הו אחי, כתוב לו דבר אחד זה, אם לא דבר אחר: '...מלך חתי שכנע אותי בעניין ארץ וילוסה עליה הוא ואני היינו עוינים זה לזה, ועשינו שלום'."Beckman, Bryce & Cline 2012, p. 115.מכיוון שרוב החוקרים מזהים את וילוסה עם טרויה, אזכור זה נחשב כמספק רקע מרשים לחוקרים הומריים המחפשים את מקור המסורת של המתקפה האכאית על איליוס.Hawkins, J.D. (May 2004). "Evidence from Hittite Records". archaeology.org. עם זאת, הפועל שבו נעשה שימוש לתיאור העוינות () יכול להצביע על מגוון מצבים: החל מחילופי לוחות בוטים ועד למלחמה מלאה.Beckman, Bryce & Cline 2012, p. 121.

 מקורות 
 Beckman, Gary; Bryce, Trevor; Cline, Eric (2012). The Ahhiyawa Texts. Society of Biblical Literature. .
 Bryce, Trevor R. (1989). "The Nature of Mycenaean Involvement in Western Anatolia". Historia: Zeitschrift für Alte Geschichte. 38 (1): 1–21.
 Hogemann, Peter; Oettinger, Norbert (2018). Lydien: Ein altanatolischer Staat zwischen Griechenland und dem Vorderen Orient. De Gruyter.
 Singer, Itamar (1983). "Western Anatolia in the Thirteenth Century B.C. According to the Hittite Sources". Anatolian Studies. 33: 205–217.

 הערות שוליים 

קטגוריה:חתים