בית הכנסת המרכזי במילאנו

בית הכנסת המרכזי של מילאנו (באנגלית: Central Synagogue of Milan ; באיטלקית: Sinagoga centrale di Milano) הוא בית הכנסת הראשי במילאנו, איטליה. מאז 1993 הוא נודע בשם היכל דוד ומרדכי – בית הכנסת המרכזי (באיטלקית: Tempio centrale Hechal David u-Mordechai). התפילה בו בנוסח איטליה.

 היסטוריה 
שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|מבט על ארון התורה
שמאל|ממוזער|250px|לוח זיכרון לנספים בשואה בכניסה לבית הכנסת
הגירת יהודים מאזורים אחרים באיטליה אל מילאנו במאה ה-19 הובילה להקמת בית כנסת גדול ברחוב Via della Guastalla, 19 שהחליף בית כנסת קטן יותר ברחוב ויה סטאמפה 4, ששימש קודם לכן כמקום התפילה ליהודי מילאנו.

הפרויקט הופקד בידי האדריכל לוקה בלטרמי, אדריכל ידוע במילאנו, שהתפרסם בעבודתו בכיכר פיאצה דלה סקאלה ובשחזור טירת ספורצה. הוא נעזר במהנדס לואיג'י טננטי.

הבנייה מומנה באמצעות הלוואה מטעם ממשלת איטליה. טקס הפתיחה החגיגי של בית הכנסת נערך ב-28 בספטמבר 1892 בפני קהל רב, שכלל את בני הקהילה היהודית ואישים רבים מרשויות העיר.

באוגוסט 1943 נפגע גג בית הכנסת מרסיסים שנגרמו מהפצצות במהלך מלחמת העולם השנייה, וכמעט כל המבנה נהרס. רק החזית נותרה בשלמותה. צוות האדריכלים מנופרדו ד'אורבינו ואאוגניו ג'נטילי טדסקי הופקד על שיקום המבנה.

המבנה עבר שיפוץ בשנת 1997, ובמסגרתו עוצב מחדש חלל הפנים בידי פיירו פינטו וג'אנקרלו אלהדף. נוספו חלונות חדשים בצדי המבנה, והתקרה הוגבהה בעזרת הנשים. לחלונות נוספו 23 לוחות ויטראז' שנועדו להאיר את החלל הפנימים בצבעים, מעשה ידיו של המעצב הניו־יורקי רוג'ר סלדן. החלונות כוללים סמלים יהודיים כגון מגן דוד, שופר, מנורה ולולב.

 העיצוב 
שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|מבט על פנים בית הכנסת מהבמה
בית הכנסת תוכנן במקור בסגנון בזיליקה, הכולל שלוש ספינות. החזית התנשאה לגובה ועוטרה בעבודות פסיפס בצבעי כחול וזהב. היא שקועה מעט ומרוחקת מן הרחוב באמצעות שער ארוך.

החזית מחולקת לשלושה חלקים, ובהם שני אגפים נמוכים בעלי חלונות מקושתים המזכירים את לוחות עשרת הדיברות. במרכז מצוי שער גדול שמשני צדדיו חצאי עמודים, ומעליו קשת גדולה ובה שלושה חלונות; בראש הקשת תבליט מגולף של לוחות הברית.

המבנה כולל שלוש קומות. אולם התפילה נמצא בקומה מוגבהת מעט, ומשקיפה עליו עזרת הנשים. במרתף מצוי אולם על שם ג'אנקרלו יארך, וכן חדר תפילה קטן שרהיטיו הובאו מבית הכנסת של סרמידה.Annie Sacerdoti, Guide to Jewish Italy, Marietti, Genoa 1986. ארון הקודש באולם התפילה הובא מבית הכנסת של פזארו.

בסמוך לבית הכנסת מצוי בניין הקהילה שבו נמצאים משרדי הרבנות, שרהיטיו הובאו מבית הכנסת הישן של פיורנצואולה ד'ארדה. הרצפה היא מקורית, כמו גם החזית, והיא עשויה שיש טראני ושיש פנינה סיציליאני.

העיצוב המחודש של המבנה הושפע במידה רבה מן האדריכלות הרציונליסטית, אך החזית נותרה נאמנה יותר למראה המקורי, ועיקר עבודות השיפוץ התמקדו בקירות ובצבעי הפנים.

 ראו גם 
 יהדות מילאנו
 מילאנו
 יהדות איטליה

לקריאה נוספת
 Annie Sacerdoti, Guide to Jewish Italy, Genoa, Marietti, 1986.
 Michela Beatrice Ferri, And after the synagogue the architect was hired by the Pope, in L'Osservatore Romano, 28 September 2012, p. 5.
 Michela Beatrice Ferri, “Praying with Your Eyes Turned to Jerusalem. Synagogues in Lombardy ,” in Stefania Tatiana Salvi (ed.), Between Culture, Law, and Religion. Synagogues and Jewish Cemeteries in Lombardy, Milan, Corberi Sapori, 2013,  .

 קישורים חיצוניים 


 בית הכנסת הגדול במילנו באתר למטייל


 הערות שוליים 

קטגוריה:מילאנו: מבנים
קטגוריה:איטליה: בתי כנסת
קטגוריה:איטליה: מבני דת