עמנואל רובלס

עמנואל רובלס (Emmanuel Roblès) היה סופר ומחזאי צרפתי.

 ביוגרפיה 
עמנואל רובלס נולד באוראן למשפחה ממעמד הפועלים ממוצא ספרדי. הוא למד בבית ספר יסודי במרכז אוראן ואחר כך בבית הספר ז'ול-רנאר, שם התיידד עם הצייר אנטואן מרטינז, שלימים צייר את דיוקנו. אביו, שהיה בנאי, נפטר מטיפוס כמה חודשים לפני לידתו, והוא גדל עם אמו וסבתו מצד אמו. היעדרותו של אביו הפכה לנושא דומיננטי בעבודתו. כבעל כישרון אקדמי, הוא התקבל לאקול נורמל (סמינר למורים) באלג'יר. עם סיום לימודיו באקול נורמל בשנת 1934, הוא מונה למורה בכפר קטן באזור אוראן, לאחר מכן במרס-אל-קביר ובאקדמיה הימית.

הוא ביקר במספר מדינות אירופאיות, כולל ברית המועצות בשנת 1934, לאחר מכן בהודו-סין ובדרום סין בשנת 1935. הוא שירת בצבא בשנת 1937.

בספטמבר 1937 הוא פגש את אלבר קאמי בחזרה של תיאטרון הקבוצה; הם גילו שיש להם הרבה במשותף והפכו לחברים.. בשנת 1938 פורסם הרומן הראשון שלו, L'Action, וקאמי עזר לו לפרסם בעיתון Alger republicain, שם פרסם את הרומן La Vallée du paradis כסדרה תחת שם בדוי, עמנואל שנס. הוא גם עבד על תואר בספרדית בפקולטה לספרות. הוא היה אחד הראשונים שתרגמו את יצירותיו הפואטיות של פדריקו גארסיה לורקה לצרפתית. בשנת 1939 נישא לפולט פויאד, סטודנטית באותה אוניברסיטה, ונולד להם בן בשנת 1942.

המלחמה קטעה את לימודיו. לאחר מכן הוא הפך למתורגמן בצבא. בשנת 1941 פרסם את הרומן השני שלו, La Vallée du paradis (עמק גן העדן). לאחר שחרור צפון אפריקה על ידי בעלות הברית בשנת 1942, גויס מחדש למפקדת חיל האוויר באלג'יר. לאחר פרסום הרומן השלישי שלו, Travail d'homme (עבודת האדם), הציע לו הגנרל בוסקאט את תפקיד כתב המלחמה של חיל האוויר והמגזין השבועי שלו, Ailes de France (כנפי צרפת). בתפקיד זה, הוא נשלח לקורסיקה, סרדיניה ודרום איטליה, והשתתף במשימות הפצצה מעל צפון איטליה ואיי הים האדריאטי. הוא היה מעורב גם בכמה התרסקויות מטוסים. הוא שוחרר מהשירות באפריל 1946 בפריז, שם כתב לעיתונים שונים.

בשנת 1947 נולדה בתו ז'קלין והוא חזר לאלג'יר שם ייסד את כתב העת הספרותי "פורג'". בשנת 1948, הוא קיבל את פרס פמינה עבור Les Hateurs de la village. הוא כתב את מחזהו הראשון, Montserrat (לתה בעברית בשם "בני ערובה"). היצירה, שעלתה בבכורה באותו יום באלג'יר ובפריז, זכתה מיד לשבחים רבים וקיבלה את פרס הפורטיק ב-1948.

בשנת 1952 הוצג מחזהו "האמת היא מתה" בקומדי-פרנסז והוא פרסם רומן שזכה להצלחה גדולה. הוא נסע למקסיקו בשנת 1954 וליפן בשנת 1957, שהיוו השראה לרומנים שלו "הקופים" ו"גבר אבריל".

בשנת 1956 הוא השתתף בוועדה להפסקת אש אזרחית באלג'יריה. בשנת 1958 הוא איבד את בנו פול, שמת בתאונה.

הוא גם עבד על עיבודים ודיאלוגים למספר סרטים וסרטי טלוויזיה. בפריז, הוא הפך לחבר בוועדת ההיגוי של תנועת "אנשים ותרבות".

הוא מסר את כתב היד האחרון שלו, קאמי, אחי השמש,'' למו"ל שלו כמה ימים לפני מותו.

 הנצחה 
מאז 1991, העיר בלואה מעניקה מדי שנה את פרס עמנואל-רובלה לרומן ביכורים.

הארכיון וההתכתבויות של עמנואל רובלס מופקדים בספריית המולטימדיה הפרנקופונית בלימוז' .

אוסף עמנואל רובלס, הכולל בעיקר את ספרייתו האישית של הסופר, הוא אחד המרכיבים של אוסף המורשת הים תיכונית של הספרייה הבין-אוניברסיטאית של מונפלייה.
מחזותיו שתרגמו לעברית
 בני ערובה, בתרגום מנשה לוין, עלתה ב"הבימה" ביולי 1949. ושוב ב-1975 בתרגום רבקה שונשו.
 המצודה, בתרגום מנשה לוין, עלתה ב"הבימה" מאי 1952⁩.

הערות שוליים

קטגוריה:צרפתים ילידי אלג'יריה הצרפתית
קטגוריה:זוכי פרס פמינה
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה צרפתים
קטגוריה:ויקיפדיה: בקרת זהויות
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו