פיי שולמן

פיי שולמן (באנגלית: Faye Schulman; 28 בנובמבר 1919 – 24 באפריל 2021) הייתה צלמת פרטיזנית יהודייה, והצלמת היחידה מסוגה שצילמה את מאבק הפרטיזנים במזרח אירופה במהלך מלחמת העולם השנייה. שמה המלא היה פייגל "פיי" לזבניק שולמן.

 ראשית חייה 
שולמן נולדה בשם פייגל לזבניק ב-28 בנובמבר 1919, בסוסנקוביץ', פולין (כיום לנין במערב בלארוס) כחמישית מבין שבעה ילדים שנולדו ליעקב ורייזל (ששם נעוריה היה מגדלוביץ') לזבניק, יהודים אורתודוקסים. בגיל 10, פיי התמחתה אצל אחיה, משה, שהיה צלם, ובגיל 16 כבר ניהלה את הסטודיו שלו. היא גם למדה כמה מיומנויות מגיסה שהיה רופא.

 השרדותה בשואה 
לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות, המשפחה פוצלה. פיי ורוב משפחתה נכלאו בגטו לנין, בעוד ששניים מאחיה נשלחו למחנה עבודה. ב-14 באוגוסט 1942, הרגו כוחות גרמנים 1,850 יהודים מהגטו, והותירו בחיים רק 28 הודות לכישוריהם שהיו שימושיים לנאצים. פיי הייתה ביניהם, בזכות כישורי הצילום שלה. זמן קצר לאחר הטבח הנאצים הורו לה לפתח תמונות. מתמונות אלה היא הכינה בסתר העתקים אישיים. באחת התמונות הללו זיהתה את פניהם של כמה מבני משפחתה, מתים, בקבר אחים. הדבר גרם לה להיות נחושה להצטרף למחתרת. כחודש לאחר לכידתה, כאשר לוחמי גרילה סובייטים תקפו את המקום, הם אפשרו לה לברוח איתם בזכות הכישורים הרפואיים שרכשה מגיסה. היא הצטרפה לבריגדת מולוטבה, שהורכבה בעיקר משבויי מלחמה סובייטים שנמלטו מהשבי הגרמני, שם עבדה כאחות וכחיילת עבורם מספטמבר 1942 עד יולי 1944. לאחר פשיטה על לנין, היא השיבה לעצמה את ציוד הצילום שלה, ובסופו של דבר צילמה למעלה מ-100 תמונות של המחתרת. במהלך שירותה בבריגדת מולוטבה, היא השתתפה בפשיטות רבות על כפרה הישן כדי לחדש את מלאי האספקה. במהלך אחת הפשיטות הללו, פיי הורתה לחבריה לשרוף את ביתה הישן, כדי שלא יישאר בידי הנאצים. כאשר הצבא האדום שחרר את בלארוס ביולי 1944, היא התאחדה עם שניים מאחיה ועזבה את החטיבה לאחר שהוצגה בפני בעלה לעתיד, מוריס שולמן.

שולמן זכרה לגבי הפרטיזנים הסובייטים כי "מין לא היה נושא מרכזי בקבוצה שלנו. לא חשבנו במונחים של גברים ונשים, בנים ובנות. התייחסנו זה לזה כשווים. לא היו זכויות יתר מיוחדות לנשים; כולנו היינו פרטיזנים וידענו שמוות במלחמה לא חס על אף אחד. בוודאי שבקרב, לא הייתה הבחנה בין גברים לנשים. כל מחשבותינו התמקדו בהבסת האויב". בזיכרונותיה, היא סיפרה על גניבה ושכרות, על קצין שכמעט הרג אותה כשדחתה את חיזוריו, ועל אנטישמיות, וכתבה: "מכיוון שהייתי יהודייה, הייתי צריכה לעבוד קשה כפליים כדי להיחשב ראויה כמו הגויות. כשעבדתי לילה ויום אמרו לי, 'את לא כמו ילדה יהודייה. את בדיוק כמו הבנות הרוסיות'. זו הייתה אמורה להיות מחמאה". היא תמיד ענתה: "'כן, אבל אני יהודייה'. עבודתי כאחות, צלמת ובעיקר כחיילת הייתה סיבה מספיקה עבורי לעמוד זקופה, להיות גאה בעצמי ובמורשתי".

למרות בעיות אלה, היא הייתה אסירת תודה לפרטיזנים על עזרתם בהבסת הנאצים. היא כתבה על החוויה: "כולנו היינו שייכים לבריגדה אחת. למדנו לחיות יחד, לאכול יחד, להילחם יחד ולשרוד יחד. היינו צריכים גם להסתדר אחד עם השני. לפעמים היה קשה לעבור יום אחד, שלא לדבר על שנים. הייתה חברות חזקה, שיתוף פעולה ונאמנות בין רובנו ונכונות לעזור זה לזה. ביער נוצרו קשרים בין אנשים שונים לחלוטין. קור, רעב ולחץ אילצו זרים להיות כמו משפחה. היינו גם חברים לנשק, כולנו התמודדנו עם אותן נסיבות של חיים ומוות. חיינו נקשרו על ידי התנאים המסוכנים שבהם חיינו כל הזמן. קשר מיוחד, בכל זאת, שרר בין אלה מאיתנו שחוו זוועות דומות תחת הנאצים."

 לאחר המלחמה 
בשנת 1944 נישאה פיי למוריס שולמן וחיה בפינסק, בלארוס. לאחר המלחמה, הזוג נשאר במחנה העקורים לנדסברג בשטח שארצות הברית החזיקה בגרמניה, שם סייעו בהברחת נשק לתמיכה בעצמאות ישראל. בשנת 1948 הם היגרו לטורונטו שבקנדה, שם עבדה במפעל שמלות ולאחר מכן צבעה תצלומים ביד וציירה בצבעי שמן.

 מורשת וכתבים 
 שולמן עוטרה על ידי ממשלות ברית המועצות/בלארוס, ארצות הברית וקנדה.
 בשנת 1995 היא כתבה את "זכרונותיה של פרטיזנית: אישה מהשואה".
 מאוחר יותר היא הופיעה בסרט תיעודי של PBS משנת 1999, "מעיזה להתנגד: שלוש נשים מתמודדות עם השואה".
 בשנת 2000 היא הייתה נושא סרטה התיעודי של שלי סייוול, "מחוץ לאש".
 בשנת 2022 היא הופיעה בסרט התיעודי "ארבעה חורפים: סיפור על התנגדות פרטיזנית יהודית ואומץ לב במלחמת העולם השנייה".

 חיים אישיים 
פיי שולמן הותירה אחריה שני ילדים, סידני שולמן וסוזן שולמן; שישה נכדים מייקל, דניאל, נתן, רייצ'ל, מתיו וסטיבן; ושישה נינים.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:מהגרים מפולין לקנדה
קטגוריה:סופרות יהודיות
קטגוריה:פרטיזנים יהודים
קטגוריה:צלמות יהודיות
קטגוריה:סופרים יהודים קנדים
קטגוריה:ילידי 1919
קטגוריה:נפטרים ב-2021