דייוויד דאגט

דייוויד דאגט (באנגלית: David Daggett; 31 בדצמבר 1764 – 12 באפריל 1851) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קונטיקט, ראש עיריית ניו הייבן, שופט בבית המשפט העליון של קונטיקט, וממייסדי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל.

 ביוגרפיה 
דאגט נולד ב-31 בדצמבר 1764 באטלבורו שבפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס, ב-31 בדצמבר 1764, והיה בנו של תומאס דאגט. למשפחת דאגט הייתה היסטוריה מכובדת במסצ'וסטס: האב הקדמון, ג'ון דאגט, הגיע מאנגליה עם קבוצתו של וינתרופ בשנת 1630 והתיישב בווטרטאון.

בגיל 16 התקבל דייוויד לקולג' ייל, והצטרף ישירות לשנת הלימודים השלישית, שנתיים מוקדם מהרגיל. בשנת 1783 השלים את לימודיו בהצטיינות ולאחר מכן קיבל תואר ראשון.

בשנת 1786, בגיל 21, נישא לאן מונסון. הם היו נשואים 53 שנים, עד מותה ביולי 1839 בגיל 72. לדאגט נולדו 19 ילדים, אך רק 14 חיו פרק זמן משמעותי, ורק שלושה האריכו ימים אחריו.

לאחר סיום לימודיו בייל למד משפטים אצל צ'ארלס צ'ונסי מניו הייבן (שלימים היה שופט בבית המשפט העליון). לפרנסתו עבד כמשרת וכמורה בבית הספר Hopkins Grammar School. בינואר 1786 התקבל ללשכת עורכי הדין של מחוז ניו הייבן והקים מיד משרד עצמאי, תוך שהוא דוחה הצעה לשמש כמורה בייל.

בשנות העשרים לחייו פרסם ומכר את 'הווידוי' של ג'וזף מאונטיין, אפרו-אמריקאי שהוצא להורג בפומבי בניו הייבן באשמת אונס, בפני קהל שהוערך בכ-10,000 איש.

דאגט התקבל ללשכת עורכי הדין ונכנס לחיים הציבוריים שנתיים לפני אימוץ חוקת ארצות הברית. כמו רבים בניו אינגלנד באותה תקופה, הזדהה עם המפלגה הפדרליסטית.

בשנת 1791 נבחר לייצג את ניו הייבן באספה הכללית של קונטיקט, ונבחר מחדש מדי שנה במשך שש שנים. בשנת 1794, שלוש שנים בלבד לאחר כניסתו לפוליטיקה, נבחר לכהן כיושב ראש בית הנבחרים בגיל 29. הוא חזר לכהן שם לתקופה נוספת של שנה אחת ב-1805.

בשנת 1797 נבחר למועצת המדינה של קונטיקט (הבית העליון), וכיהן בה שבע שנים. הוא חזר למועצה בשנת 1809 וכיהן עד שנבחר לסנאט ב-1813. במקביל כיהן כתובע המחוזי של מחוז ניו הייבן משנת 1811 ועד מינויו לסנאט.

דאגט נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית כדי למלא את מקומו של צ'ונסי גודריץ', וכיהן מ-13 במאי 1813 ועד 3 במרץ 1819.

בשנת 1815 נבחר לחבר באגודה האמריקאית לעתיקות.

בנובמבר 1824 מונה למרצה שותף בבית הספר למשפטים של ניו הייבן תחת סמואל ג'ונסון היצ'קוק, וב-1826 מונה לפרופסור למשפטים בייל. הוא החזיק במשרות אלו עד שמצב בריאותו אילץ אותו לפרוש. בסתיו 1826 קיבל מייל תואר דוקטור לשם כבוד.

בשנים 1825 ו-1826 ניסה להיבחר למשרת מושל קונטיקט, אולם הפסיד בפער גדול לאוליבר וולקוט, הבן.

במאי 1826, בגיל 62, מונה לשופט בבית המשפט העליון של קונטיקט, אף שהרוב בבית המחוקקים התנגד לו פוליטית — עדות ליוקרה הרבה שצבר כמשפטן ואיש ציבור.

בשנים 1828–1829 כיהן כראש עיריית ניו הייבן. במאי 1832 מונה לנשיא בית המשפט העליון של קונטיקט, וכיהן עד סוף 1834, אז הגיע לגיל 70 — גיל הפרישה הקבוע בחוקת המדינה.

במאי 1840 נישא בשנית למרי ליינס, שהייתה עמו עד מותו. הוא נפטר ב-12 באפריל 1851 בניו הייבן ונקבר בבית העלמין Grove Street.

 דאגט וסוגיות גזע 
בשנת 1831 הוצעה הקמת מכללה לאפרו-אמריקאים בניו הייבן — דבר חסר תקדים אז. דאגט עמד בראש ההתנגדות, וההצעה נדחתה באספת עיר ברוב של 700 מול 4. באותה אספה התקבלה גם החלטה נגד שחרור עבדים שהוא סייע לנסח, אשר גינתה שחרור מיידי של עבדים והקמת מוסדות חינוך לאנשים שחורים.

לאחר מכן המשיך להתנגד להרחבת החינוך לאפרו-אמריקאים. בשנת 1833, כאשר פרודנס קרנדל קיבלה תלמידה שחורה לאקדמיה שלה ולאחר מכן פתחה בית ספר לנשים שחורות בלבד, חוקקה קנטרברי חוק שחייב אישור עירוני לתלמידים שחורים מחוץ למדינה. קרנדל נעצרה, ודאגט קבע כנשיא בית המשפט ששחורים חופשיים אינם אזרחי ארצות הברית ולכן ניתן למנוע מהם חינוך.

בשנת 1835 יזם אספת עיר נוספת שעסקה בזכויות המדינות, קולוניזציה של שחורים והתנגדות לביטול העבדות. לאורך שנות ה-30 של המאה ה-19 התנגד בעקביות לחינוך לשחורים ותמך ביישובם מחדש באפריקה, בעודו מכהן כנשיא בית המשפט העליון של קונטיקט וכפרופסור היחיד למשפטים בייל.

עם זאת, בשנת 1844 הצביע בעד השבת זכות הבחירה לאפרו-אמריקאים במשאל עם מדינתי.

 קישורים חיצוניים 





קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1764
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1851