טרנסדיסציפלינריות

טרנס־דיסציפלינריות (גם: טרנסדיסציפלינריות, באנגלית: Transdisciplinarity) היא גישת מחקר ופיתוח חדשנית שהחלה בסוף שנות ה-70, גישה זו דוגלת בחציית גבולות בין תחומי מדע מוכרים, שילובם והרחבתם.

גישה זו שוזרת בד בבד נקודות ראות שונות ומשלימות, הכוללות ידע, ביקורת, גישות, שיטות, כישורים וערכים ממספר דיסציפלינות שונות. לצד שילוב בעלי ידע וגורמים שונים מחוץ לאקדמיה – כגון קהילות מקומיות, מקבלי החלטות, ארגוני חברה אזרחית וגורמים עסקיים – במטרה להתמודד עם בעיות חברתיות ומדעיות מורכבות החוצות גבולות תחומיים. הגישה שמה דגש על שיתוף פעולה הדוק וארוך טווח, ועל יצירה משותפת של ידע ופתרונות עם השפעה מעשית על המציאות.

המונח מהווה המשך לדיסציפלינות הבין-תחומיות וקשור במיוחד למחקר בנושאי מערכות מורכבות, קיימות, שינוי אקלים, בריאות הציבור, מדיניות ציבורית ותחומים נוספים שבהם אי־אפשר להפריד בצורה ברורה בין ממדים חברתיים, סביבתיים, טכנולוגיים וכלכליים.

 הגדרה 
לרוב משותפים כמה עקרונות מרכזיים:
 חציית גבולות בין תחומי ידע ויצירת מסגרות עבודה משותפות בין דיסציפלינות שונות;
 שילוב שיטתי של ידע מדעי עם ידע פרקטי, מקומי, קהילתי וארגוני;
 כינון שותפות בין חוקרים לבין בעלי עניין שאינם חוקרים (stakeholders) כמנסחים משותפים של השאלות ושל הפתרונות;
 התמקדות בבעיות מציאותיות מורכבות ("בעיות סבוכות") ולא רק בשאלות פנימיות של תחום מחקר מסוים.

במחקר טרנס־דיסציפלינרי תהליך העבודה כולל בדרך כלל ניסוח משותף של הבעיה, פיתוח מתודולוגיה המוסכמת על כלל השותפים, ויישום של פתרונות הנבחנים גם לפי תרומתם לחברה ולא רק לפי קריטריונים אקדמיים.

 יחס למושגים קרובים 
הטרנס־דיסציפלינריות נבחנת לעיתים קרובות ביחס למושגים בין־תחומיות ורב־תחומיות, המתארים אף הם שיתופי פעולה בין תחומי ידע שונים.

 רב־תחומיות (Multidisciplinarity) 
ברב־תחומיות מספר תחומים שונים מתבוננים באותה תופעה, אך כל תחום שומר על המסגרת, השפה והמתודולוגיה שלו. מתקיים שיתוף פעולה, אך אין בהכרח ניסיון ליצור מסגרת מושגית אחת או לשלב ידע מסוגים שונים למסגרת משותפת.

לדוגמה, פרויקט שבו כל מומחה כותב פרק נפרד מנקודת מבטו (כלכלן, סוציולוג, ביולוג וכדומה) ללא אינטגרציה מעמיקה ביניהם – ייחשב לרב־תחומי.

 בין־תחומיות (Interdisciplinarity) 
בין־תחומיות מתארת אינטגרציה של מושגים, שיטות ופרספקטיבות מתחומים שונים, לשם יצירת הבנה או מסגרת תאורטית חדשה, שהיא "יותר מסך חלקיה".

כך למשל, ביואינפורמטיקה משלבת באופן הדוק שיטות ממדעי המחשב וביולוגיה ומפתחת שפה וארגז כלים משלה. מדובר במאמץ אינטגרטיבי בתוך המערכת האקדמית.

 על־תחומיות - טרנס־דיסציפלינריות (Transdisciplinarity) 
בטרנס־דיסציפלינריות ישנה לא רק אינטגרציה בין דיסציפלינות, אלא גם "מעבר" להן – שילוב פעיל של שותפים שאינם אקדמיים ושל צורות ידע שאינן פורמליות: ניסיון מקצועי, ידע קהילתי, מסורות מקומיות וכדומה.

המחקר מתוכנן מראש כך שהשאלות, שיטות המחקר והמדדים להצלחה יוגדרו בשיתוף עם בעלי העניין, במטרה לספק תובנות ופתרונות שיש להם תוקף גם מחוץ לעולם האקדמי.

 התפתחות היסטורית 
המונח "טרנס־דיסציפלינריות" הופיע לראשונה בשנות ה־70 של המאה ה־20, בין היתר בהקשר של כנס ה־OECD בשנת 1970, שבו נדונו דרכים חדשות לארגון הידע המדעי ולשיתופי פעולה בין מוסדות מחקר לבין גורמים בחברה.

הפסיכולוג השווייצרי ז'אן פיאז'ה הציע לראות בטרנס־דיסציפלינריות תנועה "בין, דרך ומעבר" לדיסציפלינות קיימות, כחלק מניסיון להבין את מורכבות העולם המודרני ולאחד סוגי ידע שונים למסגרת קוהרנטית יותר.

בשנות ה־90 התארגנו חוקרים סביב "אמנת הטרנס־דיסציפלינריות" (Charter of Transdisciplinarity) במסגרת המרכז הבינלאומי לחקר טרנס־דיסציפלינריות (CIRET), בהובלת הפיזיקאי והפילוסוף בסראב ניקולסקו.

מאז הפך המונח לשכיח בדיונים על "מדע פוסט־נורמלי", מחקר קיימות, מדיניות מדעית ויחסי מדע–חברה.

 יישומים 
טרנס־דיסציפלינריות מיושמת במגוון תחומים, בעיקר כאשר מתמודדים עם בעיות שבהן ידע מדעי לבדו אינו מספיק:
 קיימות ושינוי אקלים – שיתופי פעולה בין מדעני אקלים, חוקרי מדיניות, כלכלנים, קהילות מקומיות וארגוני חברה אזרחית, לצורך עיצוב פתרונות ישימים להתמודדות עם ההתחממות הגלובלית והסתגלות אליה.
 בריאות הציבור – שילוב של רופאים, אפידמיולוגים, אנשי בריאות הציבור, אקטיביסטים קהילתיים וגופי ממשל, כדי להתמודד עם סוגיות כמו מגפות, אי־שוויון בבריאות או בריאות נפש בקהילה.
 תכנון עירוני – עבודת צוות בין אדריכלים, מתכנני ערים, גאוגרפים, אנשי תחבורה, פעילים חברתיים ותושבים, כדי לעצב מרחב עירוני המתחשב בצרכים חברתיים, סביבתיים וכלכליים.
 מחקר מערכות מורכבות – תורת המערכות ומדע מערכת מורכבת מוגדרים לעיתים קרובות כתחומי מחקר טרנס־דיסציפלינריים, משום שהם משלבים תובנות מפיזיקה, ביולוגיה, כלכלה, סוציולוגיה ועוד.
 חינוך – פיתוח תוכניות לימודים טרנס־דיסציפלינריות המשלבות פרויקטים סביבתיים, טכנולוגיים וחברתיים, ומערבות תלמידים וקהילות בתהליך הלמידה.

 ביקורת ואתגרים 
לצד התמיכה ההולכת וגוברת בגישה הטרנס־דיסציפלינרית, קיימים גם קשיים וביקורות:
 קושי מוסדי – מבנה האקדמיה (מחלקות, פקולטות, מסלולי קידום) עדיין מאורגן לרוב לפי דיסציפלינות, ולעיתים אינו מתגמל עבודת צוות טרנס־דיסציפלינרית.
 פערי שפה ותרבות – שיתוף פעולה בין תחומים ובין סוגי ידע שונים דורש תרגום מושגים, גישור על פערי שפה מקצועית, ובניית אמון בין שותפים עם אינטרסים וגבולות אחריות שונים.
 שאלות של איכות מדעית – מתעוררות שאלות לגבי איך להעריך "איכות" ו"תקפות" של מחקר כאשר הקריטריונים נקבעים בשיתוף עם בעלי עניין שאינם חוקרים, וכאשר התוצר הוא גם המלצה מעשית ולא רק תרומה תאורטית.

עם זאת, תומכי הגישה טוענים כי שאלות ובעיות מורכבות – כגון משבר האקלים, פערים חברתיים, או משברים כלכליים – מחייבות צורות חדשות של ידע, וכי טרנס־דיסציפלינריות מציעה מסגרת עבודה המאפשרת למדע ולחברה ללמוד יחד.

גם בנושאי מטא-פיזיקה הבוחנים את הסאגה שבין גישה בריאתנית לגישה אבולוציונית נדרשת גישה רב-תחומית הכוללת ביקורת פילוסופית לגישת החוקר. כך על פי המדען יוסף ברנדשטטר 

 ראו גם 
 גישת מחקר
 בין-תחומיות
 תורת המערכות
 שיטות מחקר – מונחים
 קיימות

 קישורים חיצוניים 
 מדריך שדה למחקר טרנס־דיסציפלינרי באתר אוניברסיטת אוטרכט (באנגלית)
 המרכז הבינלאומי לחקר טרנס־דיסציפלינריות (CIRET) – אתר רשמי (באנגלית)
 Network for Transdisciplinary Research – רשת מחקר טרנס־דיסציפלינרי של האקדמיה השווייצרית למדעים (בגרמנית ואנגלית)

 הערות שוליים 

קטגוריה:חינוך