Intro (End of the World)

"Intro (End of the World)" הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה, שיצא לאור ב-8 במרץ 2024. גרסה חיה של השיר הופצה ב-1 באוקטובר 2024, וגרסה מורחבת יצאה לאור ב-28 במרץ 2025. השיר משמש כרצועת הפתיחה של אלבום האולפן השביעי של גרנדה, Eternal Sunshine. הוא נכתב והופק על ידי גרנדה יחד עם שינטארו יאסודה, ניק לי ואהרון צ'ונג.

השיר זכה לחשיבות אמנותית רבה כ"מצפן" הקונספטואלי של האלבום, שכן הוא מציג את השאלה המרכזית המלווה את היצירה כולה: "איך אוכל לדעת אם אני במערכת היחסים הנכונה?". מבחינה מוזיקלית, הוא מתואר כבלדת פופ עדינה הכוללת שירה "סולטרית" וליווי תזמורתי המעניק לו גוון קולנועי. עם יציאת מהדורת הדלוקס בשנת 2025 (Brighter Days Ahead), הגרסה המורחבת של השיר נכנסה למצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי.

 רקע 
השיר נכתב והוקלט במהלך הפסקה ממושכת של כארבע שנים שנטלה גרנדה מהקריירה המוזיקלית שלה, לאחר צאת אלבומה הקודם Positions בשנת 2020. בתקופה זו הקדישה גרנדה את עיקר מרצה לצילומי העיבוד הקולנועי למחזמר "מרשעת", בו היא מגלמת את דמותה של גלינדה, ולניהול מותג הקוסמטיקה שלה "R.E.M. Beauty".

השיר נוצר בעקבות שביתת איגודי התסריטאים והשחקנים בהוליווד בשנת 2023, אשר הובילה להשבתת צילומי הסרט "מרשעת" והותירה את גרנדה עם זמן פנוי בלתי צפוי. גרנדה הגיעה לניו יורק והחלה לעבוד באולפני ג'ונגל סיטי יחד עם המפיק מקס מרטין. אף על פי שבמקור לא תכננה להוציא מוזיקה חדשה עד לאחר צאת סרטי "מרשעת", היא העידה כי השירים החלו "להישפך ממנה" באופן אורגני והיא החליטה להקשיב לדחף היצירתי שלה.

ההשראה המרכזית לשיר, ולפרויקט כולו, היא סרטו של מישל גונדרי משנת 2004, "שמש נצחית בראש צלול", העוסק במחיקה רפואית של זיכרונות ממערכות יחסים כואבות. גרנדה, מעריצה מושבעת של כוכב הסרט ג'ים קארי, בחרה בקונספט זה כדי לחקור נושאים של צמיחה אישית, פרידה ועיבוד זיכרונות. לדבריה, השיר נועד להציב את השאלה המרכזית של האלבום: "איך אוכל לדעת אם אני במערכת היחסים הנכונה?". בנוסף, השיר הושפע מתופעת "חזרת שבתאי" האסטרולוגית המתרחשת סביב גיל 30 ומסמלת התפכחות וחשבון נפש.

השיר נכתב והופק על ידי גרנדה יחד עם שינטארו יאסודה, ניק לי ואהרון צ'ונג. "End of the World" היה אחד משני השירים הראשונים שנכתבו עבור האלבום בספטמבר 2023. גרנדה ציינה כי בתהליך כתיבת המילים היא ביצעה "מספר מעברים" על הטקסטים כדי להגן על האמת הרגשית שלה ולהבטיח שהמסר יועבר בשקיפות ובכבוד כלפי הצדדים המעורבים. ההקלטות התבצעו באולפני ג'ונגל סיטי בניו יורק.

בגרסתו המקורית, השיר הופק כבלדת פופ קצרה (כדקה ו-32 שניות) המובלת על ידי צלילי גיטרה ותזמור של כלי מיתר. באוקטובר 2024 הוציאה גרנדה גרסה חיה ותזמורתית של השיר כחלק ממהדורת Slightly Deluxe and Also Live. במרץ 2025, עם צאת מהדורת הדלוקס המורחבת Brighter Days Ahead, שוחררה גרסה מורחבת (Extended) באורך של כ-2:41 דקות.

ההכרזה על כותרת השיר התרחשה ב-27 בינואר 2024, כאשר גרנדה חשפה חלק מרשימת השירים של האלבום ברשתות החברתיות. גרנדה בחרה במודע שלא להוציא סינגלים נוספים לפני צאת האלבום (פרט לסינגל "") כדי לעודד את המעריצים לחוות את היצירה כסיפור רציף אחד. הליך הקידום של השיר כלל טיזרים ויזואליים ששאבו השראה ממעבדת מחיקת הזיכרונות בסרט, וכן סרט הופעה חיה עם תזמורת שבוצע עם הרכב של עשרה נגנים.

 הרכב מוזיקלי וסגנון 
הרצועה מוגדרת כבלדת פופ עדינה וסינמטית, השואבת השראה מסגנונות ה-R&B של שנות ה-90. השיר מתואר כיצירה "חללית" ומתוחכמת, המשמשת כ"הצגת תזה" לאלבום כולו. מבחינה רגשית, הרצועה משרה אווירה של התבוננות פנימית (אינטרוספקציה), פגיעות ואי-ודאות רומנטית.

השיר נפתח בקול סטטי של תקליט ומתפתח לכדי בלדה קצרה. בגרסה המקורית אורכו כדקה ו-32 שניות. הגרסה המורחבת כמעט מכפילה את אורך השיר. הליווי המוזיקלי מורכב מאקורדים "מימיים" וחמימים של גיטרה, יחד עם גיטרה רקע בעלת גוון קודר. השיר כולל תזמור עשיר של כלי מיתר, המובילים לפזמון כינורות סוחף ומעניקים לו תחושה תזמורתית וסינמטית. בגרסה המורחבת נוספו קלידים וסינתיסייזרים. גרנדה עושה שימוש בשירה "סולטרית" ומאופקת, תוך שימוש בטכניקות של שירה נשיפתית . הרצועה מתאפיינת בשכבות קוליות מורכבות ובהרמוניות מדויקות שגרנדה הפיקה וערכה בעצמה ככלי נגינה לכל דבר.

 מילים ותוכן 
הנושא המרכזי של השיר הוא חוסר ודאות קיומי בתוך מערכת יחסים רומנטית. השיר משמש כ"הצגת תזה" לאלבום כולו, כשהוא מציב את השאלה המוסרית והרגשית המלווה את היצירה: "איך אוכל לדעת אם אני במערכת היחסים הנכונה?". השיר בוחן את הפער בין הציפייה החברתית והאישית שהתשובה לשאלת ההתאמה הזוגית תהיה אינטואיטיבית וברורה ("האם לא אמורים פשוט לדעת את החרא הזה?"), לבין המציאות המורכבת של ספקות ופחדים.

הדימוי של "סוף העולם" אינו מתייחס לאירוע אפוקליפטי חיצוני, אלא משמש כמטאפורה להתפוררותה של מערכת יחסים שמרגישה כעולמו של הפרט. גרנדה משתמשת בתרחיש דמיוני של קריסה קוסמית כדי לבחון סדרי עדיפויות רגשיים: "אם הכל היה נגמר מחר, האם אני הייתי זו שבמחשבותיך?". השיר עושה שימוש בשאלות היפותטיות על גורמי שמיים – "אם השמש תסרב לזרוח" או "אם הירח יחשיך הלילה" – כדי להדגיש את התלות והחשיבות של בן הזוג כעוגן במצבי קיצון ואי-ודאות. גרנדה מרמזת בשיר על קשר שאינו מוגדר כהלכה, מה שמוסיף לתחושת החרדה והצורך בתיקוף חיצוני או פנימי לגבי נכונות הקשר.

גרנדה הסבירה כי האלבום בנוי כסיפור רציף, וכי הפתיח נועד להציב את השאלה שתיענה רק ברצועת הסיום של האלבום ("Ordinary Things"). בראיון לזאק סאנג, היא ציינה כי השיר נכתב מתוך מקום של מודעות עצמית וחשבון נפש, ונועד להוביל את המאזין דרך שלבים של אבל, שחרור וצמיחה. גרנדה מקשרת את התהיות בשיר לתופעת "חזרת שבתאי" האסטרולוגית, המתרחשת סביב גיל 30 ומסמלת את המעבר לבגרות אמיתית הכרוכה בפירוק מבנים ישנים בחייו של אדם כדי לבנותם מחדש בצורה אותנטית. השורה "Please, pay me no mind" (בגרסה המורחבת) מתפרשת כבקשה מהקהל והתקשורת להפסיק לבחון את חייה האישיים תחת זכוכית מגדלת, תוך שהיא מנסה לשמר את "האמת שלה" בתוך השתיקה.

 שחרור ושיווק 
השיר נכלל בגרסה הסטנדרטית של האלבום ובכל מהדורות הדלוקס העוקבות. ב-1 באוקטובר 2024 שוחררה גרסה חיה כחלק מהמהדורה Eternal Sunshine (Slightly Deluxe and Also Live). ב-28 במרץ 2025 שוחררה גרסה מורחבת (Extended) באורך 2:41 דקות כחלק ממהדורת הדלוקס המורחבת Brighter Days Ahead.

השיווק של "Intro (End of the World)" היה חלק בלתי נפרד מהאסטרטגיה הכוללת של האלבום, שהתמקדה בחוויית האזנה ליצירה כסיפור רציף אחד. לקידום האלבום שחררה גרנדה סדרת סרטוני הופעה חיה באוקטובר 2024. הסדרה נפתחה בביצוע אורקסטרלי של השיר "Intro (End of the World)" בליווי הרכב של עשרה נגנים. בשנת 2025 שוחרר סרט מוזיקלי קצר בבימויה של גרנדה ובכיכובה, בו היא מגלמת את הדמות פיצ'ץ (שהוצגה לראשונה בקליפ ל-"We Can't Be Friends"). הסרט משתמש בגרסה המורחבת של ה-Intro כדי ללוות את תהליך שיחזור הזיכרונות של הדמות.

 קבלה ביקורתית 
הרצועה זכתה לשבחים נרחבים מצד מבקרי המוזיקה, שראו בה פתיחה אפקטיבית ומרשימה לאלבום Eternal Sunshine. המבקרים תיארו את השיר כ"מדריך מקסים" עבור המאזינים וכפתיח קולנועי חי המדגיש את שירתה ה"סולטרית" והמעודנת של גרנדה. במגזין Billboard נכתב כי השיר ממשיך את רצף הפתיחים המוצלחים של גרנדה לאלבומיה, תוך שהוא משלב מלודרמטיות של כלי מיתר ושירה המבטאת תערובת של ייאוש וביטחון עצמי.

מבקרים רבים הדגישו את חשיבותו של השיר כ"הצגת תזה" לאלבום כולו, בזכות השאלה המרכזית שהוא מציב. בביקורת באתר Pitchfork צוין כי השיר מציג פריטת גיטרה מאופקת וכלי מיתר "פסבדו-רומנטיים" המכניסים את המאזין ישירות ללב מערכת יחסים מתפוררת. באתר Sputnikmusic נכתב כי האקורדים ה"מימיים" והחמימים של הגיטרה והפתיחה הבוטה יוצרים מוצר ממוקד ופורץ דרך.

לצד השבחים, היו מבקרים שהסתייגו מאלמנטים מסוימים ביצירה. חלק מהמבקרים מצאו את הרצועה המקורית קצרה ומאופקת מדי, וציינו כי היא חסרה את הדינמיקה העוצמתית הקיימת בשירים אחרים באלבום. בביקורת שפורסמה ב-The Miami Hurricane נטען כי הגרסה המורחבת (Extended) של השיר לוקה בחסר מבחינת הפקה, וכי המעבר בין החלק המקורי לבתים החדשים מרגיש "קטוע ומאולץ". מבקר המוזיקה אנתוני פנטנו תיאר את השיר כ"מונולוג מוזיקלי" וטען כי הוא משמש כ"רציונליזציה גדולה של אדם המאוהב עד מעל לראש" בניסיון להסביר את מצבה הנוכחי של גרנדה.

+דירוג השיר ברשימות מקצועיותגוףשם הרשימהדירוגמקוםבילבורדכל שיר של אריאנה גרנדה, מדורג: בחירת המבקרים37

 הצלחה מסחרית 
אף על פי שאינו סינגל רשמי בגרסתו המקורית, זכה השיר לחשיפה משמעותית כחלק מהצלחתו הכוללת של האלבום Eternal Sunshine. עם שחרור מהדורת הדלוקס המורחבת, Brighter Days Ahead, במרץ 2025, הגרסה המורחבת של השיר (Extended) נכנסה למצעד ה-בילבורד הוט 100 האמריקאי יחד עם יתר השירים החדשים שהתווספו לאלבום.

נכון לינואר 2026, הרצועה צברה מעל לחצי מיליארד השמעות בספוטיפיי.

 מיקומי שיא 

 נתוני מכירות 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:שירי 2024
קטגוריה:שירי 2025
קטגוריה:שירי אריאנה גרנדה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אריאנה גרנדה
קטגוריה:שירי פופ