הרמאי עם אס היהלומים

הרמאי עם אס היהלומים (בצרפתית: Le Tricheur à l'as de carreau) הוא ציור שמן מאת הצייר הצרפתי ז'ורז' דה לה טור, שנוצר בין השנים 1635–1638 לערך. הציור שייך לאוסף מוזיאון הלובר בפריז ונחשב לאחת מיצירות המופת של האמן. זהו אחד משני ציורים יומיים בלבד של דה לה טור המוצגים במוזיאון הלובר, לצד תומאס הקדוש עם החנית . היצירה עוסקת בשלושת הפיתויים המרכזיים לפי תפיסת המוסר של המאה ה-17: הימורים, יין ותשוקה. בכך משתלב הציור במסורת שהושפעה עמוקות מקאראווג'ו ויצירותיו.

 תיאור הציור 
הציור מציג ארבע דמויות סביב שולחן קלפים, ברגע קפוא המשרה אווירה דרמטית חרישית. מימין נראה גבר צעיר בלבוש מפואר, המרוכז בקלפיו ואינו משתתף במבטיהם של יתר הדמויות. במרכז ניצבת אישה בלבוש חושפני ותסרוקת מתוחכמת, שמפנה את עיניה ומחוות ידה שמאלה, לעבר גבר אחר השקוע בצללים, אשר שולף בסתר את קלף אס היהלומים ממכנסיו. בין שניהם עומדת משרתת, המוזגת יין. העלילה ברורה: האישה מפתה את הצעיר, משקיעה אותו בשיכרון, בעוד שותפה שולף קלף רמאות כדי לגזול את רכושו. שלוש הדמויות משמאל משתפות פעולה, כפי שמודגש על ידי מבטים חומקים ושפת גוף מרומזת, בעוד הקורבן נותר מנותק ואובד.

 גרסאות נוספות והשפעות 
לציור קיימת גרסה נוספת בשם "הרמאי עם אס התלתן" (Le Tricheur à l'as de trèfle), השמורה במוזיאון קימבל לאמנות (Kimbell Art Museum) שבפורט וורת', טקסס. שתי הגרסאות שונות זו מזו בפרטים אך חולקות את אותו נושא בסיסי של רמאות קלפים. מקורו של נושא זה בציור מאת קרוואג'ו, הרמאי, המצוי גם הוא במוזיאון קימבל לאמנות, ונחשב לבן זוג לציורו של קרוואג'ו "מגדת העתידות", המצוי בלובר. דה לה טור יצר ככל הנראה גרסאות שונות לציור זה. אחת מהן, המצויה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מציגה קומפוזיציה דומה ואולי אף שימשה כפנדנט לגרסה המוקדמת המצויה בקימבל או לגרסה הנוכחית בלובר.

 תחייתו של דה לה טור והיסטוריית הציור 
הציור נרכש בשנת 1926 על ידי פול לנדרי מאספן עתיקות באיל סן לואי בפריז. בשנת 1931 פרסם ההיסטוריון הגרמני הרמן פוס מאמר שהציג את היצירה לראשונה לקהל הרחב, והביא בכך לראשית תחייתו של דה לה טור, אמן שנשכח כמעט לחלוטין עד לאותה תקופה. בשנת 1934 נכללה היצירה בתערוכה ציירי המציאות (Peintres de la réalité), תערוכה מכוננת ששבה והעלתה לתודעה הציבורית את ציירי המאה ה־17 הצרפתיים, ובראשם דה לה טור. בשנים שלאחר מכן הלכה וגברה ההתעניינות ביצירותיו, והגוף המיוחס לו התרחב. בשנת 1972 התקיימה התערוכה המונוגרפית הראשונה שהוקדשה כולה לדה לה טור. התערוכה זכתה להצלחה רחבה, ובמהלכה תרם לנדרי את הציור למוזיאון הלובר.

 דיאלוגים עם המאה ה־20 
הציור עורר עניין בקרב אמנים מודרניים במאה ה־20. פשטות הצורות, המוזרות של הקומפוזיציה וההיבט ההומוריסטי־סמלי של הנושא שבו את דמיונם של הקוביסטים, שהתעניינו בטיפול של דה לה טור במסה, ושל הסוריאליסטים, שנמשכו לאופיו המסתורי. דיאלוג זה מזכיר את ההתעניינות בציור מוקדם אחר המוצג בלובר: גבריאל ד'אסטרה ואחת מאחיותיה, יצירה אנונימית מהאסכולה השנייה של פונטנבלו, שגם בה ניכרת תחושת מסתורין ודואליות בין ריאליזם לפרשנות סמלית.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:הימורים באמנות
קטגוריה:מוזיאון הלובר: ציורים
קטגוריה:ז'ורז' דה לה טור: ציורים