הר סטורם קינג

הר סטורם קינג (באנגלית: Storm King Mountain) הוא הר בגדה המערבית של נהר ההדסון, מדרום לקורנוול-און-הדסון , ניו יורק. יחד עם רכס ברייקנק בגדה הנגדית של הנהר הוא יוצר את "שער הרוח" הצר והצפוני הציורי של רמות ההדסון. הרכס המעוקל הייחודי שלו הוא ההיבט הבולט ביותר בנוף דרומה במורד מפרץ ניובורג , מניוברג , ביקון  וגשר ניובורג-ביקון. ניתן לראות אותו גם על ידי הנוסעים דרומה בקטעים סמוכים של כביש מדינת ניו יורק . נוף זה היה נושא פופולרי עבור אמנים מוקדמים של אסכולת נהר ההדסון.

אף על פי שהיא נחשבת לנקודה הגבוהה ביותר באזור, כאשר פסגתה מגיעה לגובה של כ-410 מטר מעל פני הים, הפסגה המזרחית, הידועה רשמית בשם באטר היל , גבוהה יותר, עם גובה של 420 מטר.

 השם 
במהלך מסעו הראשון במעלה הנהר, הנרי הדסון וצוותו קראו להר קלינקסברג, בשל צוקי הסלע המקומטים שלו ליד הנהר. מאוחר יותר, המתיישבים ההולנדים הראשונים של האזור התייחסו להר בפשטות כ"בוטרברג" (גבעת החמאה, מכיוון שההר נראה כמו גוש חמאה; התרגום לאנגלית היה מאוחר יותר השם הנפוץ להר). באמצע המאה ה-19, הסופר נתנאל פרקר וויליס , שהתיישב באזור, הציע את השם סטורם קינג לאמור:

הקטע של כביש 218 של מדינת ניו יורק  המתפתל סביב המדרון המזרחי של ההר המשקיף על נהר ההדסון נקרא במקור כביש סטורם קינג. שם זה משמש לעיתים קרובות לקטע בן ארבעת הנתיבים של כביש 9W של ארצות הברית  ממערב, כאשר כביש 218 מכונה כביש סטורם קינג הישן.

 היסטוריה 
במהלך 1962 ההר הפך לנושא של מחלוקת סביבתית, כאשר פעילים מקומיים הקימו את קואליציית שימור הדסון הנופית  כדי להילחם בתוכניות של חברת החשמל Consolidated Edison לכרות חלק מההר ליד הנהר, ולבנות תחנת כוח הידרואלקטרית לאגירת מים שאובה, יחד עם קווי תמסורת על פני נהר ההדסון, עבור תוכנית ייצור חשמל שאפתנית, שהייתה כרוכה גם ביצירת מאגר מים בחלק גדול ממה שהוא כיום יער בלאק רוק . בתביעה שהגישה הקואליציה, Scenic Hudson Preservation Conference נגד ועדת החשמל הפדרלית , פסק שופט לראשונה כי לאנשי איכות הסביבה יש זכות לערער על החלטות הרשות המבצעת בבית המשפט הפדרלי. במהלך 1979, קון אדיסון נטשו לבסוף אפילו גרסה מצומצמת משמעותית של הפרויקט, כדי ליישב תביעה נוספת נגד מתקן הכוח שלהם באינדיאן פוינט  בכך שהסכימו לווסת את פעולת תחנות הכוח שלהם בנהר ההדסון כדי למזער את מספר הדגים שהרגו, ולהעניק לקרן נהר ההדסון 12 מיליון דולר.

לאחר שריפות יער בהר במהלך הקיץ היבש של 1999, התגלתה תחמושת שלא התפוצצה שנותרה מניסויי ארטילריה מהמאה ה-19 ואימונים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית הסמוכה באזורים מסוימים הסמוכים לשבילים. כתוצאה מכך, טיול רגלי בהר נאסר עד אוקטובר 2002, אז יכלו הרשויות להיות בטוחים שהפריטים המסוכנים הוסרו בבטחה.
ממוזער|שער הרוח, הכניסה הדרומית לרמות ההדסון, כפי שנראה מניוברג . רכס ברייקנק נמצא משמאל (מזרח), הר סטורם קינג מימין (מערב), האי פוליפל באמצע הנהר  ומכללת ווסט פוינט נראית במרחק.
 גאוגרפיה כללית של האזור 
האזור הכולל את הר סטורם קינג ורכס ברייקנק שוכן כאמור ברמות ההדסון של ניו יורק, אזור קשוח המאופיין במדרונות תלולים ושטח סלעי שעוצבו על ידי אירועי בניית הרים עתיקים. האקלים הוא יבשתי לח, עם קיצים חמים, בממוצע של כ-27 מעלות צלזיוס וחורפים קרים, כולל שלג משמעותי. המשקעים השנתיים בינוניים עד גבוהים, ותומכים ביערות מעורבים צפופים של עצים קשים ועצי מחט. אזור זה היה מאוכלס בדלילות מבחינה היסטורית בשל הטופוגרפיה המחוספסת שלו, אך כולל יישובים קטנים ועיירות לאורך מסדרון נהר ההדסון. האזור תומך בחקלאות מוגבלת, בעיקר בעמקים ובמדרונות התחתונים, תוך התמקדות בגידולים עמידים ופירות עצים, כאשר ייעור ותיירות אקולוגית משמשים כפעילויות כלכליות חשובות. הנוף הטבעי ודרכי המים הקלו על שימושי פנאי, כולל טיולים רגליים, דיג ושייט. בסך הכל, אזור רמות ההדסון סביב הרים אלה משלב נוף גאולוגי טבעי, עם אקלים ממוזג המעצב הן את המערכת האקולוגית והן את הפעילות האנושית, ומאזן בין שימור יערות לבין קהילות כפריות מפוזרות.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ניו יורק: גאוגרפיה
קטגוריה:מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק