חנה (ארץ)

חֿנה (באכדית: ḫana) הוא השם שניתן בתקופת הברונזה לאזור נהר הפרת התיכון. מונח דומה, חֿנו, מציין קבוצות נוודים בזיקה לארץ חֿנה, וככל הנראה נגזר במקורו משם ארץ חֿנה. בין המאה ה־18 למאה ה־15 לפנה"ס התקיימה באזור תרקה ממלכת חֿנה.

 טרמינולוגיה 
המונח האכדי חֿנה הוא מונח גאוגרפי, בעוד המונח חֿנו (ḫanû) הוא שם תואר לאנשים. המונח חֿנו זכה לפירושים רבים במחקר. בעבר סברו שמדובר בכינוי שבטי, כמו בני ימין וסותו. בעקבות גילויים שמציינים הן את בני ימין והן את בני שמאל  כחֿנאים, חוקרים הציעו שהמונח שימש כשם לקבוצת נוודים ששבטים אמוריים מוכרים שונים היו תתי־קבוצות בתוכה, או שהמונח שימש כשם כללי לנוודים. בהמשך הציעו חוקרים שהמונח היה במקור כינוי שבטי, ובהמשך הפך לכינוי כללי לכל הנוודים במסופוטמיה, וזאת ההנחה המקובלת במחקר כיום. המונח חֿנו ככל הנראה גזור מהשם הגאוגרפי חֿנה שהאטימולוגיה שלו לא ידועה. הוצע שהוא קשור לשורש ח־נ־ה, שמשמעות "לחנות" (מאחר שהנוודים חונים במקומות שונים בנדודיהם), או לשם העיר ענת (בכתיב אכדי: ḫa-na-at) שעל הפרת ולשם האלה ענת. אם המקור האמורי של השם ḫana הוא אכן "ענה" וקשור לשם העיר "ענת", הוצעשהוא גם קשור לדמות המקראית ענה: ענה מתואר כמי שמצא מים מתוקים כאשר רעה חמורים, וארץ חֿנה הייתה אחד מנתיבי שיירות החמורים בתקופת הברונזה.

בין העדויות לטיב הכינוי "חֿנאים" ככינוי כללי ניתן למנות, תעודה אחת מזהה את השבטים האמוריים בני שמאל וימות־בעל כ"אחים, וענפים של חֿנה", ותעודה אחרת ממָרי מנגידה את "חֿנאים" (אנשי חֿנה) לאכדים, כך שחֿנאים שימש כמונח מקביל לאמורים.

בין האבות האמורים של שושלות אשור ובבל מצוי אדם בשם ḫanū (בגרסה הבבלית) או ḫeana (בגרסה האשורית), שיש לו זיקה למונח חֿנה.

המונח "חֿני־גלבת" או "חֿני־רבּת" היה שם שציין את אזור מיתני. הרכיב הראשון שלו קשור אטימולוגית למונחים חֿנה וחֿנו, בעוד הרכיב השני, שמשמעותו המדויקת נתונה במחלוקת במחקר, נועד להבדיל בין אזור "חֿני־גלבת"/"חֿני־רבּת" לאזור חֿנה המסורתי שבפרת התיכון.

 היסטוריה 
יעדון־ליאְם מלך מָרי הביס את שבעת מלכי חֿנה שנלחמו נגדו, סיפח את ארצם, ומאז נשא את התואר "מלך מרי וארץ חֿנה". ייתכן שבכך ניסה לטשטש את הגבולות האתניים בין קבוצות הנוודים שבתחומי ממלכתו; אך לפי חותם גליל של בתו שבו הוא מתואר "מלך מָרי ובני שמאל", ייתכן שהמונח חֿנה בתוארו של יעדון־ליאם מתייחס לבני שמאל בלבד. למלך שמשי־הדו הייתה כוונה לפקוד את אנשי חֿנה, אך ממכתביו עולה שהיו קשיים בביצוע המפקד. במכתב אחד ששלח אליו בו ישמע־הדו, הוא מספר ששמשי־הדו אביו ביקש ממנו לא לבצע את המפקד בעצמו כי איננו דובר אמורית (שפת אנשי חֿנה) אלא לשלוח את פקידיו הבכירים (שיודעים אמורית), וישמע־הדו מבטיח ללמוד אמורית כדי לבצע את המִפְקד בעצמו; ואולם במכתב אחר, עולה שהסיבה להימנעות מהמִפְקד הייתה חוסר רצונם של אנשי חֿנה להתפקד, ככל הנראה מאחר שמפקדי אוכלוסין היוו בסיס להטלת מסים ולגיוס אנשים לצבא ולעבודה.  מלך אשנונה הביס בשנת מלכותו העשירית את צבאות  וחֿנה.

לאחר שעמורפיא (חמורבי) מלך בבל החריב את ממלכת מָרי, קמה בתרקה וסביבותיה ממלכה שנקראה ממלכת חֿנה, שהתקיימה עד המאה ה־15 לפנה"ס. בתרקה לא התגלה ארכיון מלכותי, והעדויות למלכי ממלכת חֿנה מגיע מתעודות כלכליות של אנשים פרטיים; מתעודות אלה קשה לחלץ מידע על תולדות הממלכה או אף על סדר המלכים. מלכי חֿנה הידועים מהתעודות, בסדר המשוחזר על־ידי החוקרים, הם: יפע־שֻמֻ, יִצי־שֻמֻ־אבֻ, יַדיחֿ־אבֻ, כַשתִלִיַשֻ, שֻנֻחֿרֻ־עמֻּ, עמִּ־מתר (בנו של שֻנֻחֿרֻ־עמֻּ), יִשר־ליאְם/אִשר־לים, יגיד־ליאְם (בנו של יִשר־ליאְם/אִשר־לים), יִשּׂיא־דגן (בנו של יגיד־ליאְם), יַשּׂיא־, ועמּורפיא; כולם נושאים שמות אמוריים, למעט כַשתִלִיַשֻ הנושא שם כשי, ויִשר־ליאְם/אִשר־לים שייתכן ששמו אכדי ולא אמורי. על ידיחֿ־אבֻ ידוע שהובס על־ידי שמשו־אילונה מלך בבל בשנת מלכותו ה־27 של האחרון. מאחר שכשיים לא מתועדים בתעודות מממלכת חֿנה, ייתכן שהמלך כַשתִלִיַשֻ הוא בבלי שהומלך על־ידי שמשו־אילונה לאחר שהביס את המלך הקודם, יַדיחֿ־אבֻ. המלך עמורפיא בנה תעלה בין המבצרים דור־אישר־לים ודור־איגיד־לים (הקרויים על שם שניים מהמלכים הקודמים: יִשר־ליאְם/אישר־לים ויגיד־ליאְם, בצורה האכדית של שמותיהם). מתוך 345 שמות פרטיים של אנשים ממלכת חֿנה שהתגלו בתעודות קדומות, 49% הם שמות אכדיים, 38% אמורים, 3% מקורם בשפות אחרות ו־10% לא ודאיים.

 הערות שוליים 

קטגוריה:אמורים
קטגוריה:מדינות לשעבר במזרח התיכון
קטגוריה:סוריה: גאוגרפיה
קטגוריה:סוריה: היסטוריה