מחמוד טאלקאני

מחמוד עלאי טאלקאני (בפרסית: محمود علایی طالقانی, 5 במרץ 1911 – 9 בספטמבר 1979) היה תאולוג איראני, רפורמטור מוסלמי, תומך דמוקרטיה, חוקר שיעי בכיר והוגה דעות באיראן, ומנהיג עצמאי בתנועה נגד השאה מוחמד רזה פהלווי. חבר מייסד בתנועת החירות של איראן. הוא היה האימאם הראשון של תפילת יום שישי בטהראן לאחר המהפכה האיראנית.

 ביוגרפיה 
טאלקאני נולד למשפחה דתית בכפר ג'ליארד שבמחוז טלקאן בפרובינציית אלבורז ב-5 במרץ 1911. אביו, אבו אל-חסן טאלקאני, לימד אותו מדעים אסלאמיים. טאלקאני המשיך את לימודיו בקום, וקיבל את תעודת האג'תהאד שלו ממוריו, אבו אל-חסן אל-אספהאני ועבד אל-קרים האארי יזדי.

בשנת 1938 נסע לטהראן כדי להטיף ולהרצות על אסלאם, ושם הוא נעצר ונכלא בשנה שלאחר מכן בשל התנגדותו למשטר השאה. משנת 1948 ואילך, הוא העביר שיעורים במסגד הידאית בטהראן. במהלך השנים השתתף במשלחות דתיות שונות, ובין השאר נסע לירדן ולמצרים ב-1951 ו-1952, לקונגרס המוסלמי העממי בקראצ'י, ופעמיים לירושלים כראש משלחת איראנית לקונגרס האסלאמי השנתי של קודס. הוא תמך בהלאמת תעשיית הנפט על ידי מוחמד מוסאדק. לאחר ההפיכה האיראנית ב-1953 שהפילה את מוסאדק והשיבה את השאה, הוא נעצר, ולפי אתר רשות השידור האיראנית, "הואשם בהסתרת נאוואב ספאבי, מייסד ומנהיג קבוצת ההתנקשות האסלאמיסטית פדאיאן-י אסלאם".

טאלקאני נכלא מספר פעמים וריצה שנים ארוכות בכלא. בזמן שהותו בכלא פגש אסירים פוליטיים רבים בעיקר מחוגי השמאל והשפעתם על דעותיו באה לידי ביטוי בספרו המפורסם "אסלאם ובעלות" שטען בתמיכה בבעלות קולקטיבית "כאילו הייתה אמונה באסלאם". הוא סייע בהקמת תנועת ההתנגדות הלאומית בשנת 1957, וביחד עם מהדי באזרגאן, עלי שריעתי ואחרים ייסד את תנועת החירות של איראן במאי 1961. בשנת 1971 הוגלה לזאבול, עיר בפרובינציית סיסתאן ובלוצ'סתאן, ולאחר מכן לבפט, עיר בפרובינציית כרמאן. בין 1964 ל-1978 בילה כמעט עשור בכלא, ובסך הכל בילה כמעט 15 שנים מאחורי סורג ובריח. לבסוף, שוחרר לאחר המהפכה האסלאמית, בנובמבר 1978.

 במהפכה 
למרות שלא היה בעל השפעה כמו האייתוללה רוחאללה חומייני, טאלקאני היה גורם מרכזי ב"עיצוב תנועת הגל הקרקעי" שהובילה למהפכה האיראנית והביאה את חומייני לשלטון. במהלך המהפכה הפך ליו"ר המועצה המהפכנית "הסודית", הגוף השלטוני הראשי של איראן – עובדה שלא נחשפה עד מותו. בהוראת האייתולה חומייני, היה טאלקאני האימאם הראשון לתפילת יום שישי בטהראן לאחר נפילת ממשלת המעבר, בסוף יולי 1979.

טאלקאני היה "ידוע בסובלנותו" ו"שימש כמגשר עבור חומייני בסכסוכים עם הכורדים וקבוצות מתנגדות אחרות". היו לו גם חילוקי דעות עם חומייני, שהובילו לעימות ביניהם באפריל 1979. שניים מבניו של טאלקאני נעצרו על ידי משמרות המהפכה, אך אלפי תומכיו צעדו ברחובות וקראו "טאלקאני, אתה נשמת המהפכה!" חומייני זימן את טאלקאני לקום, שם קיבל נזיפה חמורה ולאחר מכן נקראה העיתונות ונמסר לה שטאלקאני מתנצל.

 מותו 
טאלקאני נפטר ב-9 בספטמבר 1979. לטענת שני בניו הוא נרצח, אך טענה זו לא הוכחה. מותו המסתורי והישגיו לאורך חייו עוררו קהל רב ורגשות רבים לפני ובמהלך הלווייתו, ונאמר כי הם היו "מכה למתינות ולמחשבה הפרוגרסיבית" במהפכה. חומייני עצמו פרסם הודעת הספד לאחר מותו.

 דעות 
טאלקאני טען שקולוניאליזם הוא הסיבה העיקרית לטוטליטריות ולדיקטטורה במדינות שונות. הלאומיות נחשבה בעיניו כלי של פרקטיקות אנטי-קולוניאליסטיות. טאלקאני התנגד לישראל.

יש מקום חשוב לרציונליות במחשבתו של טאלקאני. לפי דבריו, לכל משפט באסלאם יש סיבה. כמו כן, האסלאם נתפס בדרשותיו ובכתביו כדת שקבעה כללים פרוגרסיביים בחברה ובחיי הפרט. לפי טאלקאני, העריכה של הקוראן התרחשה תחת הח'ליפות של עלי בן אבי טאלב. טאלקאני גם הדגיש את הצורה הרציפה של הקוראן, ואת הקשר הקפדני בין פסוקיו. התפסיר שלו היה חדשני ונועד לפנות לקהל רחב. טאלקאני התעקש כי המאמינים צריכים להרהר במשמעות פסוקי הקוראן.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1911
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-1979
קטגוריה:אנשי דת איראנים
קטגוריה:המהפכה האיראנית