זה הולך לכאוב

זה הולך לכאוב (באנגלית: This Is Going to Hurt: Secret Diaries of a Junior Doctor) הוא ספר זיכרונות מאת הקומיקאי והכותב הבריטי אדם קיי, שיצא לאור בשנת 2017 בהוצאת "Picador". הספר הוא אוסף של רשומות יומן שכתב קיי במהלך הכשרתו הרפואית בשנים 2004–2010, בעת שעבד כרופא מתמחה במסגרת שירות הבריאות הלאומי (NHS) בבריטניה.

הספר עוסק בסוגיות פוליטיות ומערכתיות הקשורות למערכת הבריאות הציבורית, ובמתחים החברתיים שבין הציבור הרחב לבין רופאים מתמחים, שלדברי קיי סובלים מהזנחה מערכתית. קיי משלב הומור חריף ואירוניה באנקדוטות אישיות מחייו המקצועיים, המתארות את התקדמותו בהכשרה הרפואית ואת החלטתו לפרוש בסופו של דבר מהמקצוע.

 רקע 
הספר מבוסס ברובו על יומן אישי שכתב קיי במהלך תקופת הכשרתו הרפואית במסגרת עבודתו בשירות הבריאות הלאומי (NHS) בבריטניה. כתיבת היומן הומלצה לו כחלק מ"רפלקציה מקצועית", שבמסגרתה תיעד חוויות קליניות חריגות או משמעותיות לאורך הכשרתו.
כחמש שנים לאחר פרישתו מהרפואה הוסר קיי רשמית מפנקס הרופאים, ובעקבות זאת נדרש להשמיד את כלל התיקים הרפואיים שברשותו. תהליך זה הוביל אותו לעיין מחדש ביומן הרפלקטיבי שכתב במהלך עבודתו. באותה תקופה, בשנת 2015, התנהל בבריטניה סכסוך חוזים מתוקשר בין רופאים מתמחים לבין ה-"NHS", שבמהלכו האשים שר הבריאות דאז ג'רמי האנט את הרופאים הצעירים ב"חמדנות". התבטאויות אלו שימשו זרז עבור קיי לפרסם את הספר, כתגובה ציבורית המציגה את חוויותיו האישיות כרופא מתמחה ואת תנאי העבודה במערכת.

 תוכן 
אדם קיי החל את הכשרתו הרפואית בשנת 2004 כרופא זוטר במסגרת השירות הבריאות הלאומי (NHS), לאחר שלמד בקולג' דאליץ' ובבית הספר לרפואה של המכללה האימפריאלית. בתיאוריו ההומוריסטיים מתקופה זו הוא מספר, בין היתר, על מקרים חריגים שטיפל בהם, על הצלת חיים לראשונה, ועל משמרות לילה ממושכות במחלקת המיון. באוגוסט 2005 קודם לתפקיד רופא בכיר זוטר, ובשלב זה החליט להתמחות במיילדות וגינקולוגיה — תחום אותו תיאר בכינוי היתולי.

באוגוסט 2007 קודם קיי לדרגת "מתמחה מתקדם", הדרגה השלישית בהיררכיה הרפואית, מתחת ליועצים הבכירים. רשומות היומן מתקופה זו מתארות לידות מוצלחות לצד כישלונות, התמודדות עם בעיות פוריות ומחלות מין, וכן עומס עבודה קיצוני שכלל חוסר שינה, שעות נוספות ללא תשלום, מחסור בהכרת תודה מצד המערכת, שינה מזדמנת בחניון בית החולים, וקושי ממשי לצאת לחופשות או ימי מחלה. קיי מתאר כיצד הלחץ המתמשך פגע בבריאותו ובחייו החברתיים, והוביל אותו לא אחת לשקול פרישה. עם זאת, תחושת הסיפוק שבעזרה למטופלים – מסיוע לזוגות להרות ועד ליילוד תינוקות רבים בלילה אחד – היא שלדבריו החזיקה אותו במקצוע, וגרמה לו לחוש כ"גיבור-על זוטר".

באוגוסט 2010 קודם לדרגת "מתמחה מתקדם-בכיר". ביומנו הוא מתאר כיצד העלייה בדרגה הביאה עמה אחריות כבדה יותר, שכן מעתה היה עליו לשמש כתובת עליונה למצבי חירום רפואיים חמורים.

ב-5 בדצמבר 2010 ביצע קיי ניתוח קיסרי ביולדת שסבלה משליית פתח שלא אובחנה מראש. במהלך הניתוח חולצה תחילה השליה ולאחר מכן העובר, שנולד ללא רוח חיים ולא ניתן היה להחיותו. ניתוק השליה גרם לדימום מסיבי, ולאחר ניסיונות כושלים לעצור את הדימום, בוצעה כריתת רחם לאחר אובדן דם נרחב. היולדת הועברה לטיפול נמרץ וקיי עודכן כי מצבה קריטי. אף שפעל בהתאם לנהלים המקובלים, ושגילוי השליה היה אמור להיעשות בבדיקות קודמות, קיי שקע בדיכאון והטיל ספק חוזר ונשנה בהתנהלותו. חודשים אחדים לאחר האירוע התפטר מתפקידו כרופא.

 נושאים מרכזיים 
הנושא המרכזי בספר הוא הזנחה מערכתית ופגיעה מתמשכת ברופאים צעירים. קיי מתאר תנאי עבודה קשים, הכוללים שעות עבודה ממושכות ללא תגמול, קושי לצאת לימי מחלה או חופשה בשל מחסור בכוח אדם, חוסר שינה גם בזמן משמרת, ותחושת תת-תגמול כלכלי. לדבריו, שכרו ההתחלתי כרופא מתמחה היה נמוך עד כדי כך שעבודה בשכר מינימום הייתה משתלמת יותר. תחושת ההזנחה החריפה לאחר האירוע הטראומטי שסיים את הקריירה שלו, כאשר לא הותר לו לקחת חופשה להתאוששות נפשית ולא הוצעה לו תמיכה טיפולית כלשהי.

נושא נוסף הוא האנשת הרופאים ושבירת דימוי ה"כל-יכולים". קיי מתאר כיצד הציבור מצפה מרופאים להיות זמינים תמיד, לתפקד ללא רבב ולהימנע מטעויות, תוך התעלמות מהיותם בני אדם בעלי מגבלות. הוא מדגיש כי טעויות הן בלתי נמנעות, במיוחד בתנאים של עייפות ולחץ מתמשך. בספר הוא מזכיר מקרים שבהם שגה, ובהם פציעה קלה של יילוד במהלך ניתוח קיסרי – תוצאה, לדבריו, של חוסר שינה מצטבר.

שילוב נושאים אלו יוצר ביקורת ישירה על התבטאויותיו של ג'רמי האנט, שטען כי רופאים פועלים ממניעים חומריים. קיי מציג את הספר כעדות לכך שמרבית הרופאים אינם מונעים מתאוות בצע, אלא מתמודדים עם תנאים קשים למען שליחות מקצועית, ובכך מבקש לעורר מודעות ציבורית ולתמוך במאבק הרופאים הצעירים מול ה-NHS.

 ביקורות 
עם צאתו לאור בספטמבר 2017 זכה הספר לשבחים על שילוב בין הומור חד לבין הצגת מציאות חייהם של רופאים מתמחים. ביקורת בעיתון "The Scotsman" ציינה כי הספר "יגרום לעיניים לדמוע… ואף עלול לגרום לחנק קל בזמן שתיית תה חם", והדגישה את חשיבותו הציבורית כיצירה "חיונית ורלוונטית, שראוי שתהיה קריאת חובה לכל מי שנושא באחריות פוליטית או כלכלית לשירותי הבריאות באנגליה".

בשנת 2024 נכלל קטע מתוך הספר כחומר מקור בבחינות הגמר באנגלית במערכת החינוך בבריטניה.

 הוקרה ופרסים 
מאז פרסומו זכה הספר להוקרה רחבה ולמספר פרסים ומועמדויות:
 2017 – זכייה בפרס "Blackwell’s Debut of the Year"
 2017 – זכייה בפרס "Books Are My Bag – ספר העיון של השנה"
 2017 – מועמדות לפרס "Blackwell’s Book of the Year"
 2017 – זכייה בפרס "Books Are My Bag Readers’ Awards – עיון"
 2018 – מועמדות לפרס "British Book Awards – ספר עיון נרטיבי של השנה"
 2018 – מועמדות לפרס "Slightly Foxed Best First Biography Prize"

 עיבוד טלוויזיוני 

זמן קצר לאחר פרסום הספר בספטמבר 2017 רכשה "Sister Pictures", באמצעות המפיקה נעמי דה-פיר, את זכויות עיבודו הטלוויזיוני של הספר. הזכויות נרכשו לאחר מכרז שבו השתתפו שתים עשרה חברות הפקה שונות. העיבוד הטלוויזיוני נכתב בידי אדם קיי עצמו, ופותח על ידי קייטי קרפנטר ודה-פיר, ששימשו גם כמפיקות בפועל.

ב-6 ביולי 2018 הודיעה "BBC" כי הסדרה תופק על ידי "Sister Pictures" ותשודר בערוץ "BBC Two" כדרמה קומית בת שבעה פרקים. בפועל, בפברואר 2022 שודרה הסדרה בערוץ "BBC One".

 הערות שוליים 

קטגוריה:ספרי זיכרונות
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:היסטוריה של הרפואה