מועדון מנורה

שמאל|ממוזער|250px|דגל הגדוד העברי "הראשון ליהודה", עם סמל המנורה שנתן למעדון את שמו
מועדון מנורה היה מועדון חברים שהוקם במקור כמועדון של יוצאי הגדודים העבריים, שפעלו במסגרת הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה. לאחר הקמת המדינה היה למועדון של כל יוצאי שתי מלחמות העולם וחיילי צה"ל בשרות סדיר ובמילואים, בחסות האגודה למען החייל. מרבית שנותיו שכן במבנה בסמוך לבית-העם בירושלים ומילא תפקיד מרכזי בחיי התרבות והחברה בעיר. על חזית הבניין ניצב סמל המנורה – כסמלו של 'הגדוד הראשון ליהודה' ומכאן שמו. המבנה נהרס בשנת 1982 במטרה לייצור רחבה גדולה, ובה כיכר וגינה בחזית בית העם.
היסטוריה
250px|ממוזער|שמאל| טקס פתיחת מועדון "מנורה" על ידי הנציב העליון ארתור ווקופ ובהשתתפות קולונל פרדריק קיש (שני מימין) וחיים ארלוזורוב (שני משמאל)
250px|ממוזער|שמאל| סר הרברט סמואל ורעייתו בעת ביקור במועדון "מנורה" בירושלים, מימין: יצחק בן-צבי, משמאל: משה שרת
250px|ממוזער|שמאל|חגיגה לכבוד יובל הכסף, 25 שנים למלוכת ג'ורג' החמישי ולכבוד הכרה רשמית של המועדון כסניף של ארגון "הלגיון הבריטי המלכותי"

הקמת המועדון
המועדון החל להתארגן בנובמבר 1922, באולם בית העם הישן ברחוב הנביאים⁩, לקראת ציון יום שביתת הנשק ( היום בו נכנסה לתוקפה הפסקת האש במלחמת העולם הראשונה, ב-11 בנובמבר 1918, בשעה 11:00); ומאז היה מארגן תהלוכת זיכרון שנתית בעיר, בשיתוף חיילי הצבא הבריטי ובהשתתפות הנציב העליון. במסגרת האירוע היה גם נערך נשף של יוצאי הגדודים העבריים בהשתתפות אורחים נכבדים, דוגמת קציני הצבא הבריטי וקונסולים. המועדון החל לארגן אירועים חברתיים כל ימות השנה ופעל מדירה ששכר בירושלים. בנוסף פתח סניף בשדרות רוטשילד בתל אביב.

ביולי 1923 אושר תקנון המועדון ומטרתו הוגדרה "לספק לחברים פעילות חברתית ותרבותית, וכן לרכז פעילויות הנצחה לוותיקי הגדודים". יוזמי הקמתו של מועדון היו: צבי רוזן (נכתב גם כרוזין), יוצא הגדודים העבריים שעבד כמתרגם ב וששימש כמזכיר המועדון; יהושע צ'צ'יק ששימש גם כיושב הראש שלו; הקולונל פרדריק קיש, יהודי בריטי ששירת כקצין בצבא הבריטי והגיע לירושלים בדצמבר 1922 והצטרף ל ונבחר לנשיא הכבוד של המועדון. לסגניו של קיש נבחרו עורך הדין שלום הורוביץ, שהוזמן לארץ בשנת 1923 על ידי ההנהלה הציונית כמומחה למשפט בריטי; והאדריכל בנימין חייקין, ששירת כקצין בחיל ההנדסה המלכותי והשתקע בירושלים עם שחרורו, באביב 1920.
פעילות בתקופת המנדט
המועדון פעל כמועדון ג'נטלמנים בריטי, מספר חברי המועדון היה מוגבל, והקבלה אליו הייתה מותנית בהמלצת חבר ובאישור ועדת קבלה, רבים מחבריו היו עולי יהדות בריטניה או בעלי זיקה לבריטניה מקרב האליטה הירושלמית. המועדון אף ניסה לצרף לשורותיו קצינים ופקידים בריטים בכירים.

ב-17 בדצמבר 1925⁩ ערך המועדון סעודה וטקס לכבוד גניזת דגל המלך של הגדוד העברי הארצישראלי "הראשון ליהודה". באירוע השתתף מושל ירושלים פרדריק קיש וקודמו בתפקיד רונלד סטורס ופנחס רוטנברג.

ב-4 במרץ 1933 נחנך מבנה הקבע של המועדון בירושלים בטקס בנוכחות הנציב העליון ארתור ווקופ ובהשתתפות קולונל פרדריק קיש וחיים ארלוזורוב, ראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית. המבנה כלל אולם מרכזי לאירועים שלצידו הוקמו שני מגרשי טניס. בחזית המבנה מעל דלת הכניסה הוטבע סמל המנורה. בצדי המבנה הוצבו שני תותחי קרופ 75 של צבא האימפריה העות'מאנית, שלל שהביאו חיילי הגדודים ממלחמת העולם הראשונה. אחר כך סיפר המהנדס אליק (אליהו) סוכצ'בר שבמהלך מלחמת העצמאות לקח את התותחים וייצר מהם חמש מרגמות דוידקה. 

בטקס הפתיחה אמר הנציב העליון ווקופ:.

ב-11 במאי 1935 נערכה במועדון חגיגה לכבוד יובל הכסף, 25 שנים למלוכת ג'ורג' החמישי ולכבוד הכרה רשמית של המועדון כסניף של ארגון "הלגיון הבריטי המלכותי" (ארגון צדקה בריטי התומך בחיילים משוחררים של הכוחות המזוינים של בריטניה ובני משפחותיהם ופועל להנצחת חללי הכוחות המזוינים של בריטניה). באירוע נכחו ראשי השלטון הבריטי בארץ ישראל, בהם ראש בית המשפט העליון בארץ ישראל הארי הרברט טראסטד; סגן ראש העירייה דניאל אוסטר; קונסולים של מדינות שונות ונכבדים אחרים. בעקבות הפיכת המועדון לסניף רשמי של "הלגיון הבריטי" אוחדו אירועי ציון יום שביתת הנשק של שני הארגונים בירושלים.

ב-12 בנובמבר 1936 ערך המועדון טקס קבלת פנים לפילדמרשל סר ג'ון דיל, שהגיע לארץ ישראל כמפקדה של הדיוויזיה הבריטית שנשלחה על מנת לדכא את המרד הערבי.

בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, פרסם המועדון הודעת תמיכה ב"ממשלת הוד מלכותו", בה כתב:

במהלך מלחמת העולם השנייה מזכיר המועדון, צבי רוזן, העמיד אותו לרשות פעילות "הוועד למען החייל העברי", שהוקם עבור מתנדבי היישוב לצבא הבריטי, בנוסף תרמו חברי המועדון כספים עבור הוועד.

באוקטובר 1947 נערכה במועדון "תערוכת התעופה העברית", במסגרתה הונח דגם גדול של מטוס על גג המבנה.

לאחר הקמת המדינה
250px|ממוזער|שמאל|מועדון מנורה ובית העם בשנת 1965
עם פרוץ מלחמת העצמאות, עוד לפני הקמת המדינה, שימש המועדון כלשכת גיוס של כוח המגן העברי, והוא המשיך לשמש את צה"ל לאחר הקמתו. לאחר סיום המלחמה עבר המועדון לחזקת "הוועד למען החייל", נערך בו שיפוץ והוא נפתח שוב במרץ 1949. אך באוקטובר 1949 דרש ארגון "החיילים המשוחררים מהגדודים העברים" לקבל חזרה את המועדון, ופרץ סכסוך על רקע התאבדותו של מזכיר המועדון, ועלתה הטענה שהיה שבור לב לאחר שאיבד את מפעל חייו. אחר כך הוסכם שהמועדון ימשיך לשמש את שני הארגונים. בינואר 1950 נמסרה למועדון למשמורת חרבו של קולונל אליעזר מרגולין, שהיה ממפקדי הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה, ,נפטר באוסטרליה והובא על פי צוואתו לקבורה בישראל.

בשנת 1950 הוחל בהקמת "בית העם" במגרש הצמוד למועדון, בנוסף הוחלט שהכנסת תעבור למבנה בית העם, במקום בית פרומין, עד לבניית משכן הקבע שלו, בספטמבר 1952 פורסמה תוכנית שהכנסת תרכוש לשימושה גם את בניין מועדון "מנורה" ותוסיף לו קומה. אך לבסוף נותרה הכנסת בבית פרומין, לאחר שלא נמצא תקציב להמשך הבנייה של "בית העם".

ב-10 באוקטובר 1955 נערך במועדון טקס לציון שינוי שמו ל"מועדון מנורה - בית הקצין" והפיכתו רשמית למועדון המשותף לקציני צה"ל בשירות סדיר ובמילואים ולוותיקי החיילים העבריים בשירות הצבא הבריטי. במעמד נשיא המדינה יצחק בן-צבי, נשיא בית המשפט העליון יצחק אולשן, שר הפיתוח דב יוסף וראש עיריית ירושלים גרשון אגרון (ששלושתם היו מחיילי הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה).

בסוף 1964 הוצע לראשונה להרוס את מבנה המועדון לטובת הקמת בניין חדש עבור המכללה לביטחון לאומי, כיכר ציבורית ומגרש חנייה עבור בית העם. אך אחר כך הוחלט להקים מתחם חדש לגמרי, במערב גן סאקר, בו בנוסף למכללה יוקם "בית החייל" בתרומת הנדבן צ'ארלס קלור, שנחנך באפריל 1970.

בספטמבר 1982 נהרס מבנה המועדון, לאחר כ-50 שנות פעילות, לצורך הקמת רחבה ציבורית, גינה ומגרש חניה במסגרת פרויקט שדורג בית העם בירושלים. ב-15 במרץ 1983 נחנכה הרחבה הציבורית במקום שבו עמד המועדון תחת השם "כיכר מנורה". בספטמבר 1983⁩ פורסם כי פעילות מועדון "מנורה" החלה מחדש ב"בית החייל בירושלים".

לקריאה נוספת


הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:ותיקי צבא ומלחמה