ספאגה

ממוזער|שמאל|300px|נמל ספאגה (2009)
שמאל|ממוזער|300px|מבט אל החלק המערבי של העיר (2012)
ספאגה (בערבית سفاجا) היא עיר במצרים, לחופו המערבי של ים סוף, הממוקמת 53 קילומטרים מדרום להורגדה. שייכת למחוז הים האדום. נמל זה הוא גם נמל אזרחי שהנתיב העיקרי שלו הוא לדובא בערב הסעודית וגם נמל צבאי של חיל הים המצרי. בעיר גם אזור תיירותי המורכב מבונגלוס ובתי נופש.

מספר מכרות פוספט נמצאים באזורה והיא נחשבת למרכז יצוא פוספטים. כביש סלול של 164 קילומטרים מחברת את ספאגה לקינא שבמצרים העליונה.

הנמל נמצא במפרץ רחב. בחלקו הצפוני של המפרץ הוא נושק לאי ג'זירת ספאגה ומפריד ביניהם מצר ברוחב של כ-700 מטר. האי הוא באורך של כ-8 ק"מ ורוחב של כ-2.5 ק"מ. הכניסה לנמל היא מדרום, במצר שנמצא בין קצהו הדרומי של האי ובין שונית ספיט (Spit reef), שרוחבו הוא כ-2 ק"מ. במרחק של 1 ק"מ מערבית לקו החוף של המפרץ מתחיל רכס ג'בל קבאש (או ג'בל אום קבאש, או ג'בל נוקארה) שפסגתו נמצאת כ-3.5 ק"מ מהחוף בגובה של 807 מטר.

היסטוריה של הנמל ושל העיר
בספאגה שוכן אחד הנמלים העתיקים ביותר בים סוף. הוא הוקם כבסיס לסחר בים סוף תחת שלטונו של הפרעה המצרי הקדום סחו רע, ששלט בסביבות 2,470 לפנה"ס.

העיר ספאגה נוסדה בין השנים 282 לפנה"ס ו-268 לפנה"ס, על ידי סאטירוס. היא נקראה פילוטרה לכבוד אחותו המנוחה של תלמי השני. סטפנוס מביזנטיון כותב שהוא נקרא גם פילוטרידה.

במהלך כיבוש מצרים בשנת 1882, הכירו הבריטים גם בחשיבותו האסטרטגית של נמל ספאגה, אשר התחזק עוד יותר עם גילוי מכרות פוספט עשירים בהרים הסמוכים. חשיבותו גברה משנת 1911 ואילך עקב פעולות כרייה נרחבות הנובעות מהשקעות גדולות ממדים של אנשי עסקים איטלקים.

במהלך מלחמת העולם השנייה, הורחב הנמל על ידי על ידי אנשי המחנה השמיני של הצבא הבריטי בפיקוד מונטגומרי. גודלו של הנמל לאחר הרחבתו (כולל נמל הפוספטים) היה באורך של כ-5 ק"מ וברוחב של 2.5 ק"מ. בין העובדים בנמל היו גם חיילים מהיחידות הארצישראליות, שהתנדבו לצבא הבריטי. עם התקדמות רומל עד שערי אלכסנדריה, הכינו הבריטים תוכנית נסיגה לכוחותיהם, דרך עמק הנילוס לקינא, משם לנמל ספאגה ומשם בספינות להודו. ראשי ההגנה, שחששו מפלישת הגרמנים לארץ ישראל, הורו לחיילים העברים להשתלט על האוניות ולהשיטן לעקבה, לחבור לאנשי פלמ"ח שיירדו לעקבה כ"מטיילים" ולהצטרף עם הנשק להגנת הארץ. תוכנית זו התבטלה לאחר ניצחון מונטגומרי בקרב אל עלמיין.

חיל הים המצרי הקים בסיס בנמל ספאגה. במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים התקיף צה"ל מספר פעמים את נמל ספאגה.

ב-1980 דווח כי מתקני הנמל דלים ואין בו מנופים. התנועה העיקרית בו הייתה ב-1977 יצוא פוספטים, כ-800 אלף טון בשנה זו.

מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים
בזמן מלחמת ההתשה היה נמל ספאגה אחד מן הנמלים הגדולים במערך הימי של הצי המצרי ועגנו בו משחתות, צוללות, ספינות טילים וטרפדות.
מבצע באפלו (דצמבר 1969)
היה זה אחד מחמשת המבצעים שכונו "המעופפים", שבהם הוסקו באיגוף אנכי כוחות מובחרים קטנים של צה"ל לפעולות של הפגזה באמצעות מרגמות בעורף כוחות הצבא המצרי והסורי. המבצע תוכנן כתגובה על תקיפה של חיל הים המצרי על כביש החוף בין בלוזה לרומני בצפון סיני בליל 8–9 בנובמבר 1969 ועל פעולת צוללנים מצריים נגד מטרות בנמל אילת. ב־22 בדצמבר קיבלו היחידות המצריות לאורך החוף התרעה על אפשרות של פעולה ישראלית והוכנסו לכוננות גבוהה. זמן קצר לפני הפעולה יצא מטוס ווטור של טייסת 110 של חיל האוויר הישראלי כדי לצלם את האזור ואת הנתיב לנמל ספאגה. בליל 22–23 בדצמבר 1969 יצאו שני מסוקי סופר פרלון ישראלים משדה אופיר, חצו את מפרץ סואץ וחדרו למרחב היבשתי המצרי בין ראס גמסה לע'רדקה. במסוקים היה כוח שמנה 11 צנחנים, בפיקודו של שי תמרי, מפקד גדוד 890 וכן שתי מרגמות 120 מ"מ וכ-100 פצצות. את המסוקים הוביל אברהם פרי, מפקד טייסת 114 טייס המסוק השני היה שאול שפי. מטוס סקייהוק ישראלי נשלח לאזור התקיפה למטרת הטלת נורים כדי להאיר את אזור התקיפה. במשך כעשרים דקות ירו הרגמים מאה פצצות מרגמה לעבר בסיס חיל הים המצרי בספאגה. המסוק של פרי שימש כתצפיתן לטיווח המרגמות.

מבצע רובינזון וששת (23 במאי 1970)

לאחר שהמצרים קרבו בזמן מלחמת ההתשה, מערכות טילי קרקע אוויר חדישות מדגם SA-3 לכיוון תעלת סואץ, תוכנן בצה"ל מבצע לחטיפת טכנאים והבאת מכלולים של המערכת החדשה, כדי ללמוד את סודותיה. הסוללה שנבחרה הייתה ליד ספאגה. חלקו העיקרי של המבצע שהוטל, על סיירת מטכ"ל, לא בוצע, לאחר שהמסוקים בהם הוטסו הלוחמים, נקלעו למחסור בדלק עקב איגוף גדול בלתי מתוכנן והמבצע בוטל. החלק המשני של המבצע, שכלל מיקוש כביש המוביל אל הסוללה ופיצוץ עמודי טלפון, בוצע בהצלחה.
מלחמת יום הכיפורים
במלחמת יום הכיפורים לא נתקף הבסיס המצרי על ידי  חיל הים הישראלי. לאחר שורת מבצעי מגבית, שכוונו אל נמל ע'רדקה וגרמו לחיל הים המצרי נזק רב, הסיגו המצרים לנמל ספאגה את כלי השיט שלא נפגעו.

הנמל כיום
עם עומק של 25 עד 34 מטרים, גם ספינות גדולות יכולות להיכנס לנמל. כיום, זהו הבסיס העיקרי לסיורי הצי הצבא המצרי בדרום מזרח המדינה. הוא משמש גם כנקודת מוצא לעליות לרגל (חאג') לערב הסעודית (מכה), לייצוא אלומיניום וייבוא דגנים. בהתאם לכך, האזור נשלט על ידי קומפלקס העברה ותעשייה, ומלבד מספר אתרי נופש הממוקמים מחוץ לעיר, אינו מציע לתיירים אטרקציות מיוחדות.

תיירות
חופי החול השחור מכילים איזוטופים רדיואקטיביים טבעיים של אורניום, תוריום ואשלגן. מגזין התיירות "Red Sea Bulletin" כותב כי אלה קיימים "...בריכוזים לא מזיקים..." (10/11 2005, עמ' 71) וממליץ על החול העשיר במלחים ובמינרלים לטיפול בפסוריאזיס, ברונכיט, שיגרון ואלרגיות שונות. דווח שאפילו המלכה הפרעונית חתשפסות הגיעה לכאן מדי שנה לטיפולי בריאות.

בתוך העיר וסביבתה נמצאים מספר אתרי נופש יוקרתיים כמו מפרץ סומה, מפרץ מקאדי, מפרץ קלאווי ואל-קוסייר (כ-80 ק"מ מדרום לספאגה), הפופולריים בקרב צוללנים, גולשים, חובבי גולף וחובבי הליכת חוף. מול החוף שוכנות מספר שוניות אלמוגים - בדומה לאלה מול הורגאדה. המעבורת הטרופה סאלם אקספרס  משמשת אף היא כאתר צלילה. היא טבעה ב-1991 כ-17 ק"מ מספאגה בשעה שהייתה בדרכה מג'דה בערב הסעודית. 464 מתוך 644 הנוסעים שהיו עליה טבעו באסון.

ארכאולוגיה
נקבע כי נמל ממלכת הפרעונים העתיקה שנמצא במקום הוא בן 4,000 שנה. בשנת 2006, חוקרים מאוניברסיטאות בוסטון ונאפולי גילו שרידי חבלים וקרשים ששימשו להעמסת סירות בחמש מערות בים סוף, במרסה גוואסיס , כ-25 קילומטר מדרום לספאגה; הם מצאו גם שרידי ארגז שעליו הכיתוב "פלאי ארץ פונת" עם השם הלא שלם של אמנמחת השלישי, ממצא שרשות העתיקות בקהיר רואה כראיה נוספת לכך שהמצרים עסקו גם בסחר ימי עם פונת בתקופת הפרעונים.

מחקר שנערך לאחרונה בשנת 2006 מאשר כי המצרים הקדמונים בנו ספינות 700 שנה מוקדם יותר ממה שסברו בעבר, ואלו היו ספינות מתאימות לשיט בים סוף, ולא לשימוש בנילוס. חלקים מסוימים יוצרו מעץ ארז הלבנון בגלל עמידותו. חלק מהחוקרים מזהים את ספאגה עם הנמל העתיק של מיוס הורמוס , שפעל בים סוף בתקופת ממלכת בית תלמי ובתקופת מצרים הרומית  (בשנים 642-30 לספירה).

קישורים חיצוניים

 Sailing Directions for the Red Sea and the Gulf of Aden , By United States Hydrographic Office, 1943, p.132-134

הערות שוליים

קטגוריה:מצרים: ערים
קטגוריה:מצרים: ערי חוף
קטגוריה:מצרים: תיירות
קטגוריה:מצרים: ערי נמל