מרכז אעלאם

מרכז אעלאם (בערבית: مركزاعلام) שפירושו מרכז תקשורת, הוא מרכז הפועל לחזק את החברה הערבית בישראל באמצעות פיתוח תקשורת מקצועית ופלורליסטית. המרכז פועל בפריסה ארצית, מטה המרכז ממוקם בנצרת ופעילויותיו מתקיימות גם בערים מרכזיות ובכפרים בצפון ובדרום הארץ. בשנת 2023 דווח כי במרכז מועסקים 11 עובדים וכ-40 חברי עמותה רשומים.

 הקמה ומטרות 
מרכז אעלאם הוקם בשנת 2000 בנצרת, עם פרוץ אינתיפאדת אל-אקצא ולאחר אירועי אוקטובר שבהם נהרגו 13 צעירים ערבים. את היוזמה להקמתו הובילו קבוצת עיתונאים ואנשי אקדמיה מקרב החברה הערבית בישראל, שראו צורך בהכשרת אנשי תקשורת ובהגברת המודעות הציבורית לחשיבות השיח התקשורתי. חנין זועבי, ששימשה מנכ"לית הראשונה של המרכז, תיארה את הקמתו כניסיון לנצל את המרחב הקיים בתקשורת הישראלית כדי להשפיע על דעת הקהל.

על בסיס תפיסה זו התגבשו מטרות המרכז, ובהן שיפור המיומנויות של אנשי תקשורת ערביים, קידום ייצוג הולם של החברה הערבית באמצעי התקשורת בישראל, ועידוד סיקור הוגן ומבוסס הקשר. נוסף לכך, המרכז פועל להגנה על חופש הביטוי, לחיזוק ערכי זכויות האדם והשוויון החברתי, וכן לפיתוח אוריינות תקשורתית בקרב הקהילה הערבית.

 הנהלה ומבנה ארגוני 
נכון לעשור השני של המאה ה-21 המבנה הארגוני של מרכז אעלאם נשען על אספה כללית המונה למעלה מחמישים חברים, ביניהם אנשי תקשורת, אקדמיה ופעילים חברתיים. האספה מתכנסת אחת לשנה ובוחרת את הוועד המנהל ואת ועדת הפיקוח, האחראים על ניהול תקין ושקוף. את העבודה השוטפת מובילים צוות עובדים מקצועי המפתח ומיישם פרויקטים חינוכיים, מחקריים והפקתיים, המרחיבים את השפעתו של המרכז בזירה התקשורתית בישראל. מנכ"לית המרכז היא חולוד מסאלחה, עיתונאית המתמקדת בתחומי תקשורת וחברה ערבית־ישראלית. מאז שנת 2017 היא עומדת בראש המרכז, מובילה צוות פעולה מגוון ותחומי פעילות הכוללים הכשרה עיתונאית, הפקה דוקומנטרית וניטור תקשורת.

מימון פעילותו של המרכז מבוסס בעיקר על תרומות מקרנות בינלאומיות, ובהן הקרן לחברה פתוחה, קרן פורד, האיחוד האירופי, קרן הנס זיידל, Welfare Association וקרן הברט קוונדט. לאורך השנים התקיימו גם שיתופי פעולה עם גופים בינלאומיים ומקומיים בתחומי חופש הביטוי, זכויות אדם ופיתוח תקשורת.

 פעילות 
מרכז אעלאם מפעיל מגוון של פרויקטים לקידום תחום התקשורת בחברה הערבית בישראל, תוך שילוב בין מעקב תקשורתי, הכשרה מקצועית, הפקה עצמאית ופעילות סינגור מול מוסדות ציבוריים ותקשורתיים<.

 מעקב תקשורתי 
המרכז עורך ניטור יומיומי של אמצעי תקשורת בעברית ובערבית כגון עיתונות מודפסת, אתרי חדשות, רדיו וטלוויזיה במטרה לאתר תכנים מפלים או מסיתים ולהפיק דוחות מחקריים. המעקב כולל גופי תקשורת כלליים, דתיים וצבאיים, ומשמש בסיס לפעילות סינגור מול מוסדות המדינה.

 הכשרה מקצועית 
שני פרויקטים מרכזיים פועלים במסגרת זו:
 פרויקט העיתונות הערבית מלווה עיתונאים מהחברה הערבית באמצעות סדנאות, הכשרות, ימי עיון ופעילות ציבורית, ומעודד סיקור הוגן של קבוצות מודרות כמו נשים, ילדים ואנשים עם מוגבלות.
 פרויקט התקשורת העברית פועל לקידום שילוב עיתונאים ערבים בגופי תקשורת עבריים, שיפור ייצוגם של אזרחים ערבים בסיקור, חלוקה שוויונית של משאבי פרסום, תרגום מאמרים מעיתונות ערבית לעברית, ופעילויות חינוכיות משותפות עם עיתונאים יהודים.

 חינוך וקהילה 
המרכז מקיים מערכי חינוך, סדנאות וימי עיון לתלמידי בתי ספר, פעילים חברתיים ואנשי תקשורת ערביים ויהודיים. פעילות זו כוללת קורסים לתקשורת ודמוקרטיה, דיונים עם מומחים, והפקת מדריכים לאנשי תקשורת להעלאת ייצוג הציבור הערבי בנושאים שאינם מגזריים בלבד.

 הפקה עצמאית 
תחת מרכז אעלאם, פועל מרכז הפקות לקידום יצירה עצמאית של יוצרים ערבים, לרבות הפקת סרטים ותיעוד אירועים. בין הסרטים שהופקו: "Bed & Breakfast", "All that Remains" ו-"לממא זאפוק". סרטים אלו מציגים את המורכבות בחייהם של האזרחים הערבים בישראל, משקפים מציאות חברתית ופוליטית טעונה ומעודדים הזדהות עם סוגיות של זהות, צדק ושייכות.
 הסרט "לממא זאפוק" בבימוי של איאס נאטור, מציג אמהות מהמגזר הערבי בישראל שאיבדו את בניהן ואת הזכות לאבל פרטי. הוא הוקרן לראשונה בשנת 2001 בסינמטק תל אביב ועורר שיח על זכויות האבל של מיעוטים בישראל. בנוסף, הסרט עורר מחלוקת לאחר ששגרירות בריטניה, שתמכה תחילה בהפקתו, ביקשה להסיר את שמה ממנו בעקבות עיסוקו בשכול הערבי ובאירועי אוקטובר 2000.
 הסרט "All That Remains" בבימוי של נדה אל־יסיר עוסק במתח בין מדיניות הקרקעות של ישראל בנגב לבין תושביו הבדואים. הסרט מתאר את כפרי הבדואים ואת המערכת הבירוקרטית הישראלית כשתי ישויות גדולות המתנגשות זו בזו, תוך ויתור כמעט מוחלט על סיפורים אישיים. הוא נחתם בעצרת המונית למען זכויות הקרקע של הבדואים, שבה מוצגים המשתתפים כקולקטיב אחד חסר זהות אישית.
 הסרט "”Bed & Breakfast בבימוי של ג'ונה סולימאן, מתאר את חיי הילדים הפלסטינים בעיר העתיקה של נצרת, ומציג את חיי היומיום בשוק מנקודת מבטם, תוך התייחסות לקשיי החיים ולמחסור במרחבים לילדים.

 פעילות סינגור 
המרכז פועל מול הכנסת, רשויות המדינה וגופי תקשורת, במטרה להבטיח זכויות עיתונאים ערבים, לבסס אתיקה מקצועית ולחזק את נוכחות החברה הערבית בזירה התקשורתית בישראל. לדוגמה, בשנת 2020 חשף המרכז כי רק 10% מתקציבי ההסברה הממשלתית שהוקצו לקמפיינים לשעת חירום הופנו לקהל דובר ערבית, אף שהציבור הערבי מהווה כ־20% מהאוכלוסייה, וקרא להתאמת ההסברה לקהילה הערבית באופן תקציבי ותרבותי.

בנוסף, בשנת 2006, בעקבות מלחמת לבנון השנייה, הגיש מרכז אעלאם נייר עמדה לוועדה לקביעת כללי האתיקה לעיתונות בימי לחימה. במסמך נכתב שהתקשורת העברית אימצה "אג'נדה לוחמנית" במהלך הסיקור, וכי הדבר הוביל להעדפת קולות צבאיים והשתקת עמדות ביקורתיות למלחמה. המרכז דרש להרחיב את הרכב הוועדה כך שיכלול גם נציגות ערבית ועמדות אזרחיות מגוונות.

 ביקורות 
על פעילותו של מרכז אעלאם הושמעו ביקורות, בעיקר בדגש על האופן שבו הוא מציג את פעילותו הפוליטית והשיח הציבורי. כך, באתר NGO Monitor נטען כי הארגון משתמש בלשון חריפה נגד מדינת ישראל, כולל האשמות כגון "טיהור אתני", "עונש קולקטיבי", "פשעי מלחמה" ו"אפרטהייד" במסגרת פרסומיו. כן נטען כי מרכז אעלאם מקדם קמפיינים של חרם והחרמה כלפי ישראל וגם מעורב בפעילות פוליטית ציבורית כנגד מדיניותה.

דוגמה נוספת היא מעיתון מידה, שבו נטען שמרכז אעלאם נמנה עם “המועצה להגנה על החירויות” אשר במסגרת פעילותה משתמשת ברטוריקה אנטי-ישראלית בולטת, כמו הקריאה לבטל את הציוניות של מדינת ישראל ולפעול להשפעה פוליטית נמרצת בתוך הכנסת וממסדי המדינה.

 קישורים חיצוניים 
 "ם-להימנע-משלילת-תע/ מרכז אעלאם פנה ללע"ם להימנע משלילת תעודת עיתונאי מאליאס כראם


הערות שוליים

קטגוריה:תקשורת ערבית
קטגוריה:ערביי ישראל: ארגונים
קטגוריה:ישראל: עמותות