חניתית ארץ-ישראלית

חֲנִיתִית אֶרֶץ-יִשְׂרְאֵלִית (שם מדעי: Pseudagrion syriacum) היא מין של שפרירית ממשפחת הרומחיתיים. היא אנדמית לאזור גאוגרפי מצומצם יחסית בלבנט. בישראל היא נפוצה מאוד, במיוחד בצפון הארץ; אך נצפית גם בסביבות ירושלים וים-המלח.

 תיאור 
מידות: אורך כולל 34–42 מ"מ (מתוכם הבטן 26–31 מ"מ), ואורך כנף אחורית 18–21 מ"מ.

♂: הפנים בצבע ירוק-כחלחל חיוור או צהבהב. מעל העיניים ישנם שני כתמים כחולים או ירוקים גדולים וברורים (Postocular spots), המחוברים ביניהם בדרך כלל בקו דק העובר דרך העורף. החזה בגוון שחור מתכתי, עם פסי כתף (Antehumeral stripes) צרים בצבע תכלת או ירוק. צדי החזה בצבע תכלת עד ירוק. פרקי הבטן S1-S7 שחורים ברובם בחלקם העליון, עם צדדים בצבע כחול או ירוק בהיר. סימן זיהוי בולא הוא פרקים S8–S9 שלהם צבע כחול אחיד, נקי מסימונים שחורים (בניגוד למינים אחרים). פרק S10 הוא כחול אך לרוב נושא כתם שחור עליון. כפי שהדגיש דומון (1973), איברי המין בקצה הבטן הם סימן הזיהוי העיקרי. התוספתנים העליונים (Cerci) קצרים יחסית, ובעלי "שן" פנימית או ענף פנימי שזוויתו וצורתו שונות מאלו של חניתית היאור.

♀: הנקבות בעלות מופעי צבע משתנים, אך לרוב צבען עמום יותר משל הזכרים, ונע בין ירוק בהיר לחום-חולי. לאורך כל גב הבטן (מפרק S1 ועד S10) עובר פס שחור רציף, בניגוד לזכרים שלהם קצה הבטן כחול. ההבחנה בין נקבות של חניתית ארץ-ישראלית לבין נקבות של חניתית היאור קשה מאוד ומסתמכת על בדיקה מיקרוסקופית של ה-stylets (זיזים קטנים) בלוחית החזה הקדמי (prothorax). בחניתית ארץ-ישראלית זיזים אלו לרוב קצרים יותר ובעלי צורה שונה מאשר אלו של חניתית היאור.

 אקולוגיה 
עונת התעופה של הבוגרים היא ממרץ עד נובמבר.

 תפוצה 
המין אנדמי ללבנט, כלומר תפוצתו העולמית מוגבלת לאזור מצומצם במזרח הים התיכון. תפוצתו כוללת:
 ישראל: נפוץ בבקעת הירדן, בשמורת החולה ובמקורות מים בצפון הארץ (במישור החוף עד קו נתניה) ובמזרח הארץ עד אזור ירושלים וים המלח.
 ירדן: מצוי בבקעת הירדן ובמעיינות פזורים באזור ההר.
 סוריה ולבנון: תועד לאורך נהרות הליטני והאורונטס.
 טורקיה: נמצא במחוז האטיי (למשל, ליד איסכנדרון), המהווה את הגבול הצפוני של תפוצתו.

 בית גידול 
בניגוד למינים קרובים המגלים סבילות לזרימה חזקה יותר, חניתית ארץ-ישראלית מעדיפה לרוב מקווי מים בעלי זרימה איטית עם צמחיית גדות עשירה ומוצלת, כגון סבך של קנה מצוי (Phragmites), וקשורה במיוחד לצמחים מהסוג נענע (Mentha). היא נצפית תדיר ליד מעיינות, פלגים ונחלים איטיים.

 סטטוס 
המין מסווג כרגע במצב שימור "ללא חשש" ברשימה האדומה של ה-IUCN לאזור הים התיכון, הודות לאוכלוסיות יציבות יחסית באזורים מוגנים כמו שמורת החולה. עם זאת, אוכלוסיות בקצה גבול התפוצה, במיוחד בטורקיה, נחשבות נדירות ומאוימות בשל אובדן בתי גידול ושינויים במשטר המים (ייבוש נחלים והקמת סכרים).

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1887
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדמון דה סליס לונשאן
קטגוריה:שפריריות