יוסף רייכלגאוז

יוסף רייכלגאוז (ברוסית: Ио́сиф Леони́дович Райхельгауз; נולד ב-12 ביוני 1947, אודסה) הוא במאי תיאטרון, מחזאי ומורה למשחק סובייטי, רוסי וישראלי ממוצא יהודי. הוא מייסד התיאטרון המוסקבאי "שׁקולה סוֹברֶמֶנְנוי פְּיֵסי" (ברוסית: «Школа современной пьесы») ומנהליו האמנותיים במשך יותר משלושה עשורים, ופרופסור במכון הרוסי לאמנות התיאטרון (GITIS). בשנת 1999 הוענק לו התואר "אמן העם של הפדרציה הרוסית". לאחר שינויי הנהלה במספר תיאטראות במוסקבה בשנת 2022 עבר להתגורר בישראל ופועל ביוזמות תיאטרון בנתניה, ובהן הקמת "תיאטרון מירה" (ברוסית: «Театр Мира»).

 ביוגרפיה 
רייכלגאוז נולד וגדל במשפחה יהודית באודסה, אז ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית. אביו היה ותיק מלחמת העולם השנייה, מעוטר בעיטורי קרב. בשנות ה-60 המוקדמות עבד במספר מקצועות טכניים, ובהמשך למד עיתונאות באוניברסיטת לנינגרד, שם ביים בתיאטרון סטודנטים. מאוחר יותר עבר למוסקבה ולמד בימוי במכון הרוסי לאמנות התיאטרון (GITIS) בהנחיית מריה קנבל ואנדריי פופוב.

 קריירה תיאטרונית 
בתחילת שנות ה-70 החל רייכלגאוז לביים בתיאטרון "סוברמניק" במוסקבה. בין ההפקות הבולטות שלו בתיאטרון זה נמנו "מזג אוויר למחר" על פי מחזהו של מיכאיל שטרוב, "מן הרשימות של לופטין" על פי קונסטנטין סימונוב ו"אחרי הבוקר הם התעוררו" על פי וסילי שוקשין, שעליהן זכה גם בפרס "אביב התיאטרון המוסקבאי". בהמשך ביים בתיאטרון על שם סטניסלבסקי, בתיאטרון הדרמה והקומדיה על טַגַנקה ובתיאטראות נוספים ברחבי ברית המועצות, וכן הפקות טלוויזיה על פי מחזאות סובייטית בת זמנו.

רייכלגאוז ביים גם בתיאטראות מחוץ לרוסיה, ובהן תיאטראות בשווייץ, בטורקיה ובארצות הברית. בישראל ביים בתיאטרון "הבימה", שם הוצג, בין היתר, מחזהו "גבר בא אל אישה" על פי סמיון זלוטניקוב.

בשנת 1988 יזם רייכלגאוז הקמת תיאטרון חדש במוסקבה, "שקולה סוברמננוי פייסי" ("בית הספר למחזה מודרני"). התיאטרון נפתח רשמית ב־27 במרץ 1989 עם ההצגה "גבר בא אל אישה" על פי זלוטניקוב, שבוימה על ידו. רייכלגאוז שימש כמנהל האמנותי של התיאטרון עד 2022 והעלה בו עשרות הפקות, בעיקר מחזאות רוסית עכשווית.

ביוני 2022 הודיעה מחלקת התרבות של עיריית מוסקבה על סיום עבודתם של המנהלים האמנותיים בשלושה תיאטראות מובילים בעיר – "שקולה סוברמננוי פייסי", "גוגול-סנטר" ו"סוברמניק". לפי דיווחים בעיתונות, רייכלגאוז הוחלף בבמאי דמיטרי אסטרהאן, וההחלטה נקשרה גם לעמדותיהם הביקורתיות של חלק מן המנהלים כלפי השלטון הרוסי והמלחמה באוקראינה.

 פעילות בישראל 
לאחר פיטוריו מהתיאטרון במוסקבה עבר רייכלגאוז להתגורר בישראל, בעיר נתניה. יחד עם הבמאי ולדימיר גורפינקל החל להעביר קורסים למשחק ולכיתות אמן בנתניה ובחיפה, המיועדים בעיקר לקהל דובר רוסית. בפרסומי עיריית נתניה הוצג רייכלגאוז כבמאי בעל ניסיון בינלאומי, והקורסים הוגדרו כחלק מ"בית הספר לתיאטרון השלום".

ב-2024 נחתם הסכם בין עיריית נתניה לבין רייכלגאוז וגורפינקל על הקמת תיאטרון רפרטוארי מקצועי חדש בעיר, המתוכנן לפעול בבית יוחנן ולהיקרא "תיאטרון מירה". במרץ 2025 דיווח אתר התיאטרון Teatral-online כי התקיימו פעילויות הכנה לקראת פתיחת התיאטרון, בהשתתפות מתנדבים ותלמידי הקורסים.

 פעילות פדגוגית 
מאז שנות ה-70 מלמד רייכלגאוז משחק ובימוי. מ-1976 הוא מלמד במכון הרוסי לאמנות התיאטרון (GITIS), ומשנת 2003 עומד בראש סדנה לבימוי ומשחק בפקולטה לבימוי. בשנת 2004 הוענק לו תואר פרופסור. בארכיון "הבימה" מתואר רייכלגאוז כבמאי הרואה בתיאטרון "שפה ועולם לעצמם" ומזוהה במיוחד עם העלאת מחזות בני זמננו ועם עבודתו רבת השנים עם המחזאי סמיון זלוטניקוב.

 עמדות ציבוריות 
רייכלגאוז נמנה עם אנשי התרבות ברוסיה שהביעו ביקורת על מדיניות השלטון. בדיווחים שעסקו בפיטוריו מתפקידו במוסקבה צוין כי השתתף ביוזמות מחאה וחתם על פניות ציבוריות נגד דיכוי מתנגדי המשטר ונגד הפלישה הרוסית לאוקראינה, וכי עמדות אלו תרמו, לפי חלק מהמרואיינים, להחלטה להחליפו כמנהל אמנותי.

 פרסים והוקרה 
 1993 – "עובד אמנות מכובד של הפדרציה הרוסית".
 1999 – "אמן העם של הפדרציה הרוסית".

בנוסף לעיטורים הממלכתיים זכה רייכלגאוז בפרסי תיאטרון שונים, ובהם פרס "אביב התיאטרון המוסקבאי" ופרסים מטעם עיריית מוסקבה על הפקותיו בתיאטרון "שׁקולה סוֹברֶמֶנְנוי פְּיֵסי".

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:במאי תיאטרון רוסים
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים ישראלים
קטגוריה:ילידי 1947