קסטלמארה די סטביה

קׇסְטֶלמאַרֵה דִי סטַבִּיׇה (באיטלקית: Castellammare di Stabia) ובשפה המקומית נפוליטנית Castiellammare 'e Stabbia, היא עיר וקומונה באיטליה הדרומית. קסטלמארה די סטביה אינה רחוקה מנאפולי, העיר המרכזית באזור הדרום. העיר בנויה לאורך מפרץ נאפולי. מספר תושבי קסטלמארה די סטאביה הוערך ב-62,157 נכון לתאריך 1 בינואר 2025. מספר התושבים המוסכם בתאריך 31 בדצמבר 2021 עמד על 63,330. אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת ירידה מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, בהתאמה למגמת צמצום האוכלוסייה הכללית באיטליה משנות האלפיים.

 מקור השם 
לשם העיר Castellammare di Stabia שני חלקים נפרדים. החלק הראשון "Castellammare" מתייחס לטירה הבנויה בתחומי העיר, שנבנתה במקור למטרות הגנה. התחילית של השם "קסטלמרארה" מהווה שיבוש לביטוי האיטלקי "Castello a Mare", אשר משמעותו המילולית היא "טירה ליד הים". החלק השני בשם הוא "di Stabia", שפירושו "של סטביה", והוא נובע מעיר עתיקה סטביה שהתקיימה בסמוך למקום הנוכחי, שאת שמה אייתו בעת העתיקה "Stabiae". השם השתבש עם השנים והפך ל-"Stabia" המודרנית. המשמעות של חיבור שני חלקי השם היא: "הטירה ליד הים בסטביה".

 היסטוריה 
 העת העתיקה 
העיר העתיקה סטביה (Stabiae) הייתה במרחק של כ-4.5 ק"מ בלבד מהעיר העכשווית קסטלמארה די סטביה. היא נוסדה כפי הנראה במאה ה-8 לפני הספירה, ואוכלסה בתחילה על ידי סאמניטים דוברי אוסקנית (שפה מקומית עתיקה שנכחדה). סטביה נכנעה לשלטון רומא ב-308 לפנה"ס. ב-89 לפנה"ס נהרסה על ידי סוּלׇה במסגרת מלחמת בעלות הברית. לאחר הרס העיר, הוקמו באזור וילות רומאיות פרטיות עבור שליטי ועשירי רומא העתיקה, שנמשכו לאזור על-ידי הנוף לים והמעיינות החמים במקום, וכך הפך האזור למעין אתר נופש רומאי לאצולת רומא. לפי עדותו של ההיסטוריון פליניוס הזקן, בין בעלי הווילות היו גם יוליוס קיסר, אוגוסטוס, טיבריוס, וקיקרו. ב-24 באוגוסט 79 לספירה התפרץ הר הגעש וזוב, הרס וכיסה בעפר וולקני לוהט את כל היישובים ברדיוס גדול ואת המבנים בסביבתו, באופן הזה כוסו בעפר וולקני גם המבנים בסטביה.

 ימי הביניים 
לאחר ההשמדה בהתפרצות הר הגעש וזוב, האזור היה מיושב בדלילות במשך מאות שנים. הדוכס של סורנטו הורה לבנות טירה לרגלי הר פיאטו (Monte Faito), להגנה על רצועת החוף הצרה באזור. הטירה דומה באופיה לטירת קאסטלו נואובו בנאפולי, והיא נזכרת לראשונה במסמך משנת 1086, כעובדה קיימת עוד מתקופה קודמת. במהלך השנים הטירה עברה שינויים רבים, על ידי בית אראגון, בית אנז'ו ואחרים. היישוב סטביה התפתח בצל הטירה, וב-1538 הפך לאחוזה פאודלית של משפחת פארנזה, ובחלק מהזמן שימשו הקומות התחתונות כבית כלא. במאה ה-17 קסטלמארה הייתה לעיר, ולאחר מכן הטירה ננטשה. העיר עברה להשפעה ספרדית, ומושליה ומלכיה התגוררו בנאפולי. המלך פרדיננד הרביעי הפך ב-1783 את ממקום לנמל חשוב.
שמאל|ממוזער|312px|מיקומה של קסטלמארה די סטביה (באדום) במרחב המטרופוליטני של נאפולי.

מהמאה ה-19 עד המאה ה-21

במאה ה-19 פותחו המעיינות החמים שנבעו במקום, ולפי בקשת המלך פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות נבנו מתקנים מסודרים שתוכננו בידי ארכיטקטים ידועים, והפכו את קסטלמארה די סטביה ליעד מבוקש של תיירות של מרפא והנאה. ב-1861 אוחד המקום, ביחד עם יתר חלקי איטליה בתהליך איחוד איטליה, לתוך ממלכת איטליה, תחת מלכותו של המלך ויטוריו אמנואלנה השני. לאחר האיחוד, שונה שם המקום ב-1863 ל"קסטלמארה", ובשנת 1912 השם שונה שוב לשם הנוכחי "קסטלמארה די סטביה". בעת מלחמת העולם השנייה, העיר הופצצה בקיץ 1943 על ידי מטוסי בעלות הברית, ביחד עם היישובים השכנים ונגרמו לה נזקים. בשנת 1943 התקיימה בעיר גם פעילות של המחתרת האיטלקית וגם פעולות התנגדות מזוינות נגד חיילי גרמניה הנאצית. ב-23 בנובמבר 1980 אירעה רעידת אדמה חזקה בעוצמה של 6.9 בסולם ריכטר, במחוזות קמפניה ובזיליקטה, שפגעה ב-688 יישובים באזור, לרבות בקסטלמארה. רעידת האדמה גרמה ל-2,734 נפגעים. ראשית המאה ה-21 התאפיינה בתנופת בנייה, ובתיירות מוגברת בעיר.

 גאוגרפיה ואקלים 
 גאוגרפיה 
קסטלמארה די סטביה נמצאת בדרום איטליה, במחוז קמפניה, במרחב המטרופוליטני של נאפולי (לשעבר נאפולי (נפה)). העיר בנויה על חופי הים הטירני המהווה חלק מן הים התיכון, והיא ממוקמת במרכז מפרץ נאפולי, בצפון חצי האי סורנטו. העיר שוכנת לרגלי הרי לטארי (Monti Lattari), רכס בו מספר מתנשאות מספר פסגות גבוהות, מונטה פאיטו (1,131 מטר, מונטה מולרה 1,444 מטר, ופסגות נוספות מעל 1,000 מטרים). שכנותיה הקרובות המשמעותיות של העיר הן טורה אנונציאטה (Torre Annunziata), פומפיי העיר (Pompei) והחפירות הארכאולוגיות של פומפיי, סנטה מריה לה קאריטה (Santa Maria la Carita), סנט אנטויניו אבאטה (Sant'Antonio Abate), ו-ויקו אקוונזה (Vico Equenese). מרחקה של קסטלמארה די סטביה מסורנטו מסתכם בכ-19 ק"מ. מרחק נסיעה לעיר המחוז נאפולי עומד על כ-29 ק"מ, לאמאלפי מעט יותר מ-31 ק"מ וסלרנו מרוחקת כ-38 ק"מ. עד לבירת איטליה רומא המרחק הוא כ-247 ק"מ. גובהה הממוצע של קסטלמארה מעל פני הים הוא 6 מטרים.

 אקלים 
בקסטלמארה די סטביה שורר אקלים ים תיכוני. עונת הקיץ ארוכה וחמה, ובתקופת החורף קר, אך לא קפוא. העננות באזור נמוכה מ-50% בכל חודשי השנה, ובחודשי הקיץ יולי ואוגוסט השמים נקיים מענן במשך 85–90 אחוז מהזמן. הרוחות במקום מתונות, מהירות הרוח החודשית הממוצעת הגבוהה ביותר בדצמבר עומדת על 16.3 קמ"ש והנמוכה ביולי ובאוגוסט על 10.5 קמ"ש. הרוח נושבת במהירות שנתית ממוצעת של 13.19 קמ"ש. כמות הגשם השנתית הממוצעת עומדת על 627.7 מ"מ. ממוצע מספר ימי הגשם בשנה עומד על 82.8 ימים. עקב המיקום הדרומי, אין דווח סטטיסטי אודות ימי שלג בעיר.

 אתרים ונושאי עניין 
 בעיר 
הטירה: שמה של הטירה היה בימי הביניים "הטירה שליד הים בסטביה". הטירה הוזכרה לראשונה במסמך משנת 1086, כטירה שכבר הייתה בנויה וקיימת. היא נמצאת בדרך הקרויה על-שמה, "דרך הטירה". נבנתה במקור כחלק ממערך הגנתי על האזור, בדומה לקסטלו נואובו בנאפולי. היא בנויה במעלה גבעה. הטירה ננטשה לאחר שהתברר למשפחת פארנזה ששלטה בעיר ובה, כי חומותיה אינם יכולים עוד להגן מפני קליעי תותחים שפותחו. הטירה צוירה רבות בידיי אומנים שונים. נרכשה ב-1931 על ידי בעלים פרטיים, שוקמה חלקית ובמאה ה-21 משמשת אתר לקיום אירועים, מסיבות, חתונות, כנסים עסקיים, טקסים וכיוצא בהם. האירועים מתקיימים הן בחצרות הטירה, והן באולמות סגורים..

ארמון פארנזה: משפחת פארנזה קיבלה בשנת 1541 את קסטלמארה די סטביה מ-קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הארמון עבר תהפוכות רבות, ושימש גם בית כלא. בשנת 1820 הפך הארמון לבית העירייה, שופץ ב-1871, אך העירייה נטשה אותו ב-1964 ועברה לשטח שהיה קודם בבעלות הבנק של איטליה. כעבור 20 שנה שופץ המבנה, והוא משמש מאז כבניין לא יחיד של עיריית קסטלמארה די סטביה.

קשת סן קאטלו: סן קאטלו (San Catello) הוא הקדוש שלפי המסורת מגן על העיר. קשת סן קאטלו היא בעצם שער כניסה אל העיר העתיקה, הבנוי בין שני מבני מגורים. בעבר עמדו תחת הקשת גובי המיסים מטעם השלטונות, וגבו מקדמות מס על כל סחורה שמי מתושבי העיר הביא אתו פנימה או הוציא החוצה מהעיר, לרבות קטניות, שמנים, פירות או מוצרים מוגמרים. בעבר, הקשת הייתה חלק מחומת העיר, אך החומה נהרסה על-מנת לאפשר פיתוח עירוני, וגם חלק מהקשת נהרס. דמותו של הקדוש סן קאטלו הוצבה מעל הקשת, למניעת הריסות עתידיות.

העיר העתיקה: בעיר העתיקה יש סמטאות מתפתלות, בתים ישנים ושתי כיכרות משמעותיות.

כיכר השעון (Piazza Orologio): בקרבת המרינה הגדולה. במקור נקראת כיכר כריסטופר קולומבוס, ובמרכזה עמוד עם שעון, שבעבר שימש ימאים, ומאז 1872 הואר בתאורת גז. בשנת 2007 שודרגו השעון והעמוד, והוארו בנורות לד.

כיכר המזרקה הגדולה (Piazza Fontana Grande): הכיכר נמצאת בקרבת המרינה, במרכזה מבנה בעל חמש קשתות, שריד מימי הרומאים. בעבר שימשה הכיכר כמעיין טרמי פתוח. הכיכר שופצה ב-2008 בעזרת מענק של הממשל המרכזי של מחוז קמפניה.

חוף הים: לעיר חופי ים ארוכים, הכוללים כמה מרינות בהן עוגנות סירות ויאכטות, כמה חופי רחצה צרים, המוגנים על ידי שוברי גלים, וטיילת חוף ארוכה, משובצת בצמחייה ועצים. בטיילת מוצב החל משנת 1981 מונומנט לזכר ימאי העיר מכל התקופות, "סטביה אל מרינאיו" (Stabia al Marinaio).

כנסיות: הכנסייה הראשית בעיר מוקדשת במשותף לעלייתה של מריה אם ישו השמימה ולס. קאטלו, הקדוש המגן של העיר (Concattedrale di Santissima Maria Assunta e San Catello). הכנסייה נבנתה ב-1587. מלבדה בנויות בעיר 18 כנסיות נוספות בסגנונות בנייה מגוונים, בחלקן מוצגים קישוטים, פסלים, ציורים, ציורי קיר, במות הטפה, ויצירות אומנות מתקופות שונות.

 מחוץ לעיר 
חפירות ארכאולוגיות ו-וילה אריאנה: וילה אריאנה היא אתר החפירות הארכאולוגיות שהתקדם ביותר במלאכת הגילויים הארכאולוגיים במקום, אך קיימות באזור וילות נוספות לפני חפירה או בשלבי גילוי התחלתיים יותר. הווילה מתוארכת למאה ה-1 לפנה"ס. שמה ניתן לה כיוון שבין הממצאים שנחפרו בה קיים פרסקו, המתאר את האל דיוניסוס מציל את אדריאנה מן האי דיאה (Dia). הציור התגלה בטריקליניום של הוילה (חדר אוכל בוילה רומאית-triclinium), והיה אלמנט קישוטי מקובל בקישוט חדרי האוכל בוילות הרומאיות. הווילה נבנתה על צוק בגובה של כ-50 מטר מעל פני הים, ומנהרה חיברה אותה בעבר אל קו החוף. בתצוגה של וילה אריאנה יש עמודים מעוטרים, ציורים ופרסקאות שנשתמרו היטב, מוזאיקות, ממצאים ארכאולוגיים אחרים, ומרפסת תצפית. הווילה חרבה בעת התפרצות הר הגעש וזוב בשנת 79.

הר פאיטו-רכבל: מתחנה בתוך העיר יוצא רכבל למונטה (הר) פאיטו. הרכבל נחנך בשנת 1952. התחנה העליונה שלו נמצאת בגובה של 1,092 מטרים. כינוי הרכבל הוא "פאנארלה" (Panarella), וקרון שלו מכיל עד 35 נוסעים. זמן הנסיעה בכל כיוון כ-8 דקות. על הר פאיטו ניתן לבצע הליכות רגליות במרחקים משתנים וברמות קושי שונות, מבילוי משפחתי ועד לספורט אתגרי. נקודות תצפית לעבר מפרץ נאפולי פזורות לאורך השבילים, ובימים בהירים ניתן לראות גם את האי קאפרי. בעבר אירעה ברכבל תאונה עם נפגעים.

פומפיי: האתר ההיסטורי של פומפיי נמצא במרחק של כ-7 ק"מ מלב העיר. פומפיי נהרסה גם היא בהתפרצות הר הגעש וזוב בשנת 79, כוסתה בעפר וולקני ששמר על כל מה שהיה קיים בעיר, בניינים, מוצגים, אנשים וחיות. המקום התגלתה רק בעידן המודרני ולכן, אתר פומפיי נחפר רק בחלקו על ידיי ארכולוגים. באתר יש מבנים, ציורי קיר, דמויות גבס מן העבר, וילות רומאיות, בתי מרחץ ובושת, אמפיתיאטרון, ומגוון גדול של מוצגים אחרים.

 אירועים ופעילויות 
ספא: בקסטלמארה די סטאביה נובעים 28 מעיינות חמים. קיימים בעיר שני מתחמים של ספא (Spa). מתחם אחד במרכז העיר הוקם על ידי משפחת מלכי בורבון בערך בשנת 1800 בסגנון ארט נובו. המתחם החדש יותר נבנה על מורדות הר פאיטו (Faito). בשני המתחמים מוצעים שירותי ספא ושירותים נלווים מגוונים, עיסויים, אמבטיות בוץ, וטיפולי בריאות מגוונים.

רוסו די סטביה: רוסו (Rosso di Stabia) מתקיים כל שנה בחודש יולי, והוא במה לאומנים ממגוון תחומי פעילות, זמרים, סופרים, אומניות במה ועוד, ארכיטקטים, מדענים, מנהלים, אנשי ציבור, ודמויות מתחומים מגוונים.

אירועי סן קאטלו: האירועים הדתיים לכבוד הפטרון הקדוש שלפי האמונה מגן על העיר, מתקיימים מדי שנה בחודש יוני, ונמשכים 9–10 ימים. באירועים מופיעות מקהלות במופעי שירה, מתקיימים אירועי דת, טקסי חלוקת יין ולחם הקודש וכדומה. האירועים מתקיימים בקתדרלה ובכנסיות אחרות בעיר.

 תרבות ואומנות 
המוזיאון הארכאולוגי: המוזיאון הארכאולוגי של העיר ממוקם בבנין רג'יה די קוויזיסינה (Reggia di Quisisana), שהיה בעבר ארמון מלכותי של משפחת בורבון מצרפת. הארמון נבנה במאה ה-13, ואת מראהו העדכני קיבל לאחר שיפוץ ושדרוג במאה-18. לאחר תקופת הזנחה, עבר הארמון שיפוצים נרחבים, בין השנים 2000 ל-2009. 507 המוצגים במוזיאון נלקחו מהווילות הרומאיות שנחפרו באזור העיר, ובין היתר נמצאים בתצוגה שולחנות וריהוט משיש, ציורי קיר, אביזרי ברונזה, קרמיקה ועוד. במוזיאון משולבת מערכת מולטימדיה להדרכת המבקרים.

אתר הסרטה: קסטלמארה די סטביה שימשה כאתר הסרטה לחלקים של סרטים איטלקיים. פורטפאסק (Fort Apache Napoli, באיטלקית: Fortapàsc), סרט ביוגרפי משנת 2009 של הבמאי מרקו ריזי (Marco Risi). הסרט דן באירועי רציחתו של העיתונאי האיטלקי ג'אנקארלו סיאני (Giancarlo Siani) על ידי ארגון הפשע האיטלקי קאמורה. הסרט "פרטיטורה לפנים ולקולות, מסע בין נציגי סי.ג'י.אי.אל -Partitura per volti e voci, viaggio tra i delegati CGIL", הוא סרט משנת 1991 של הבמאי דניאלה סגרה (Daniele Segre), המתעד פנים וקולות של אנשים מלאומים ומעיסוקים שונים.

 כלכלה 
כלכלתה של קסטלמארה די סטביה מבוססת בעיקר על תיירות, על ענפים הקשורים לים, ועל ענפי כלכלה נלווים, וגם על כלכלה מסורתית של מסחר, חקלאות וייצור זעיר. לתיירות בעיר מספר מנועים. שני מתחמי מעיינות טרמיים המצויים בעיר, הם מנועים כלכליים משמעותיים המעסיקים במישרין ובעקיפין עובדי מלונאות, מסעדנות, טיפול אישי בתיירי ספא ועוד. תיירים רבים המבקרים אתרים ידועים באזור דוגמת פומפיי, הרקולנאום, הר וזוב וסורנטו, מעדיפים ללון בקסטלמארה, כיוון שמחירי הלינה בעיר זולים משמעותית מאשר באתרים הידועי יותר, והקרבה הגאוגרפית אליהם רבה. המרחקים למוקדי התיירות הקרובים הם: פומפיי כ-7 ק"מ, סורנטו כ-19 ק"מ, החוף האמאלפיטאני כ-31 ק"מ. חלק מתושבי העיר עובדים בתיירות בעיר, ובאתרים בערים הקרובות. מנוע כלכלי אחר הוא הים. בעיר מספר מעגנים ליאכטות קטנות ובינוניות, וכן מספנה ומבדוק, המתקנים ובונים ספינות קטנות עד בינוניות. המספנה בעיר שנוסדה בשנת 1783, נחשבת לוותיקה ביותר באטליה. בשטחים החקלאיים סביב העיר מגדלים ארטישוק, פלפלים מסוגים שונים, פירות הדר ובמעלה ההרים גם גפנים. סביב העיר היו בעבר מפעלים תעשייתיים רבים לשימורי מאכלים, לדגנים ופסטות, עיבוד עורות ומתכות, ומוסך מרכזי לתיקון כלי תחבורה גדולים, אוטובוסים ורכבות. במשבר הכלכלי של שנות ה-70 ושנות ה-80 נסגרו חלק ממפעלים אלו וגרמו לאבטלה.

 תחבורה 
כבישים: אוטוסטרדה A3 המחברת את ערי קמפניה הגדולות נאפולי וסלרנו, חולפת בשוליים הצפוניים של קסטלמארה די סטביה, וקיים מחלף בסמוך לעיר. יתר הכבישים ליד העיר הם כבישים אזוריים ומקומיים, SS145 ,SP14 וכן SP279 ו-SP3 החוצים את העיר בנקודות שונות.

אוטובוסים: בעיר מספר תחנות אוטובוס, וקווים סדירים עוברים אל ומהערים הקרובות, נאפולי, סורנטו, ויקו אקוונזה (Vico Equense), פומפיי, וגם לרומא הבירה.

רכבת: קו הרכבת מגיע העירה מכיוון צפון, מגיע אל התחנה המרכזית, ועוקף את העיר לצורך נסיעה הלאה עד קצה חצי האי הסורנטיני. לעיר מגיעה הרכבת הארצית של חברת הרכבות האיטלקית טרנאיטליה, וגם הרכבת האזורית הנקראת צירקומוזוויאנה "סובבת וזוב" (Circumvesuviana), הכוללת את נאפולי, וכן ערים ואתרי תיירות מרכזיים באזורי נאפולי והר הגעש וזוב.

תעופה: נמל התעופה הבין-לאומי המשמעותי הקרוב ביותר לקסטלמארה די סטביה הוא נמל התעופה נאפולי, במרחק של כ-32 ק"מ מהעיר. יתר נמלי התעופה הבין לאומיים באיטליה נמצאים במרחקים של מאות ק"מ מקסטלמארה. נמל תעופה קרוב ליעדים מקומיים וליעדים קרובים באירופה, הוא נמל התעופה סלרנו.

שיט/הפלגה: קווי מעבורות סדירים שטים מנמל קסטלמארה די סטביה לאי קאפרי, לנאפולי, לסורנטו וליעדים נוספים. הקווים מופעלים על ידי מספר חברות למתן שירותים ימיים.

 אנשים ידועי שם 
פליניוס הזקן היה אזרח של קסטלמארה די סטביה. לאחר שהר וזוב התפרץ בשנת 79, פליניוס הגיע עם ספינה לקסטלמארה, לחקור מה אירע, ולוודא ניתן להציל חברים ומכרים. כאשר נחת בעיר, לפי עדות כתובה של פליניוס הצעיר נפגע על ידי הגזים הרעילים שנפלטו מהר וזוב, ומת במקום.

גבריאלה קאפונה: גבריאלה הוא אביו של אל קאפונה, המאפיונר הידוע מארצות הברית. גבריאלה נולד בקסטלמארה די סטביה ועבד כספר.

ג'אנלואיג'י דונארומה: נולד בעיר. כדורגלן, בקבוצות מילאן, פריז סן ז'רמן ונבחרת איטליה.

קרל פון האקה: גנרל פרוסי, נפטר בעיר ב-1835.

פרנצ'סקו פיו אספוזיטו: נולד בעיר, כדורגלן ברשה, אינטר מילאנו ונבחרת איטליה הצעירה.

 גלריה 

 ראו גם 
 מינורי
 קונקה דיי מריני
 רוולו
 אטרני

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:איטליה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
קטגוריה:איטליה: ערי חוף
קטגוריה:קמפניה
קטגוריה:קמפניה: ערים
קטגוריה:מפרץ נאפולי
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו