צ'ארלס הראשון מושפל בידי חייליו של קרומוול

צ'ארלס הראשון מושפל בידי חייליו של קרומוול הוא ציור שמן מאת הצייר הצרפתי פול דלארוש, המתאר את מלך אנגליה צ'ארלס הראשון כשהוא נתון ללעג מצד חייליו המנצחים של אוליבר קרומוול לאחר מלחמת האזרחים האנגלית השנייה, זמן קצר לפני הוצאתו להורג בשנת 1649. היצירה הושלמה בשנת 1836, ונחשבת לאחת מיצירות המופת החשובות ביותר של דלארוש.

הציור הוצג בעבר כחלק מאוסף ברידג'ווטר בלונדון, אך בשלב מאוחר יותר סברו כי אבד, לאחר שבמהלך הבליץ בשנת 1941 פצצה גרמנית פגעה בסמוך לבית ברידג'ווטר וגרמה, בגל ההדף, לנזקי רסיסים לבד הציור. בשנת 2009 התגלה הציור מחדש בסקוטלנד, במצב השתמרות טוב מהצפוי, לאחר שנמצא מגולגל ומאוחסן מאז תום המלחמה, אף שבמשך שנים תועד כיצירה שניזוקה קשות או הושמדה.

לאחר שיקום חלקי הוצג הציור בשנת 2010 בגלריה הלאומית בלונדון, במסגרת תערוכה שעסקה בהערכה מחודשת של יצירתו של דלארוש. עם סיום התערוכה יועד הציור לשיקום מלא.

 נושא היצירה 
שמאל|ממוזער|בציור "קרומוול עם ארונו של צ'ארלס הראשון" משנת 1831, דלארוש מתאר גם את צ'ארלס הראשון, כאשר קרומוול עומד מעל גופתו.
הציור מציג את דמותו של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, אשר עד שנת 1648 הובס במלחמת האזרחים האנגלית השנייה שניהל נגד כוחות אוליבר קרומוול והצבא החדש, בעקבות תבוסתו ב־קרב פרסטון. בינואר 1649 הועמד צ'ארלס הראשון לדין באשמת בגידה, וב־30 בינואר אותה שנה הוצא להורג בעריפת ראשו.

הציור מתאר את צ'ארלס הראשון בימים שקדמו להוצאתו להורג, כשהוא נתון להתעמרות וללעג מצד חייליו המתריסים של אוליבר קרומוול; אחד מהם אף נושף עשן מקטרתו אל פניו. המלך המודח נותר רגוע ומאופק, ואוחז בידו ספר, שלפי הנראה היה שקוע בקריאתו.

 בעלות 
ציורו של דלארוש, „צ'ארלס הראשון מושפל”, הוזמן בידי פרנסיס איגרטון. עד שנת 1833 היה ידוע כלורד פרנסיס לווסון־גאואר, אולם לאחר מות אביו נוצר הרוזן הראשון מאלסמיר וירש את בית ברידג'ווטר בלונדון מדודו־רבו הרווק, פרנסיס איגרטון.

שושלת רוזני אלסמיר נעשתה לימים לשושלת דוכסי סאת'רלנד, כאשר בשנת 1963 ירש ג'ון איגרטון את תואר דוכס סאת'רלנד עם פטירת הדוכס החמישי ללא יורש זכר בקו הבכיר.

נכון למועד גילויו מחדש של הציור בשנת 2009, נותרה היצירה בבעלות פרטית של הדוכס המכהן, פרנסיס איגרטון. הדוכס השביעי היה בן־דודו ויורשו של הדוכס השישי, שלא הותיר אחריו ילדים.

 1836 עד 2009 
הציור הוא יצירה מונומנטלית בקנה מידה גדול, שצוירה על בד שגודלו כ־13 רגל על 10 רגל (כ־4.0 × 3.0 מטרים), ולעיתים תוארה גם כיצירה ששטחה כמעט שלושה מטרים רבועים. הציור הושלם בשנת 1836.

היצירה הוצגה לראשונה בסלון פריז של שנת 1837, ובשנת 1838 הוצגה גם ב־המוסד הבריטי בלונדון. לאחר מכן הוצג הציור במשך עשרות שנים כחלק מן האוסף החצי־ציבורי של אוסף ברידג'ווטר, והיה תלוי ב־בית ברידג'ווטר.

הציור „צ'ארלס הראשון מושפל” ניזוק קשות במהלך הפצצה גרמנית על לונדון במלחמת העולם השנייה. ב־11 במאי 1941, בלילה האחרון והקטלני ביותר של מה שנודע כ־הבליץ, נפלה פצצה ברחוב שמחוץ לבית ברידג'ווטר ויצרה מכתש בעומק של כשלושה מטרים. באותה עת היה הציור תלוי בחדר האוכל של הבית, ונפגע קשות מרסיסים בגל ההדף של הפיצוץ.

לפחות ארבע יצירות מאוסף ברידג'ווטר הושמדו כליל בהפצצה, בעוד יצירות אחרות, שניזוקו במידה פחותה, שוקמו בהמשך. הציור הוסר ממקומו, גולגל, ותוקן באופן ראשוני בלבד באמצעות נייר שנועד לייצב את הקרעים הגדולים ביותר.

לאחר תום המלחמה הועברה היצירה לאחסון בבית מרטון שב־סט בוסוולס, מעון המשפחה בסקוטלנד, שם נשמרה במשך שנים.

בעת שהציור אוחסן בתנאים בטוחים ויבשים ב־בית מרטון, נשכחה בהדרגה עצם קיומו בידי בעליו במהלך 68 השנים הבאות, ובעולם האמנות רווחה ההנחה כי היצירה אבדה למעשה, לאחר שניזוקה ללא תקנה בהפצצה.

 2009 ואילך 
הציור התגלה מחדש בקיץ 2009 בידי אוצרי ה־הגלריה הלאומית, לאחר שפנו לברר את גורלו במסגרת ההכנות לתערוכה שהוקדשה ליצירתו של פול דלארוש.

התערוכה שנפתחה בשנת 2010 הייתה התערוכה הגדולה הראשונה בבריטניה שהוקדשה לדלארוש, ונועדה להערכה מחודשת של יצירתו של האמן, שיצא מן האופנה בראשית המאה ה־20. בתערוכה הוצגה גם יצירתו הידועה ביותר מאוסף הגלריה הלאומית, הוצאתה להורג של ליידי ג'יין גריי (1833), שאף היא יצירה שהתגלתה מחדש: הציור נחשב לאבוד לאחר הצפת גלריית טייט בשנת 1928, ונמצא כשהוא מגולגל רק בשנת 1973.

ב־7 ביוני 2009, ב־בית מרטון, נפרש הציור לראשונה מאז שהועבר לסקוטלנד. להפתעת הנוכחים התברר כי היצירה נותרה שלמה ברובה, וכי לא איבדה מעוצמתה החזותית. נזקי הפיצוץ התבטאו בכ־200 קרעים נפרדים בבד, שבתוכם נותרו שרידי טיח ואבק מן ההדף שנגרם בהפצצה.

לאחר העברת הציור ללונדון עבר „צ'ארלס הראשון מושפל” שיקום במידה מספקת כדי לאפשר את הצגתו בתערוכה, אף שסימני הרסיסים נותרו גלויים, והיצירה הייתה „מצהיבה במידת־מה בשל שכבת לכה שהשחירה עם השנים”. בשל העובדה שהבד היה מגולגל במשך קרוב ל־70 שנה, הונח הציור כשהוא מכובד ומשוטח למשך שישה שבועות. לאחר מכן נתפרו הקרעים זה לזה, והבד חוזק באמצעות ריפוד אחורי.

הצגתו הציבורית הראשונה של הציור מאז גילויו מחדש התקיימה במסגרת התערוכה "Painting "History: Delaroche and Lady Jane Grey, שנערכה בין 24 בפברואר ל־24 במאי 2010. הציור הועמד לתצוגה כבר ב־23 בפברואר, בחלל נפרד באזור הכניסה החופשית של ה־הגלריה הלאומית, בעוד עיקר התערוכה הוצג באגף סיינסברי הסמוך של המוזיאון.

לאחר סיום התערוכה בלונדון נועד הציור לעבור שיקום מלא, שבמסגרתו תוכננה הסרת שכבת הלכה שהשחירה עם הזמן וכן ריטוש אזורי הנזק שנגרמו לבד.

 קבלה וביקורת 
לדברי ה־הגלריה הלאומית, היצירה היא „אחת מן היצירות הגדולות שצוירו על נושאים מן ההיסטוריה האנגלית, שבזכותן התפרסם פול דלארוש”, ובה הצליח האמן „לרמוז להקבלות חריפות בין גורלו הטראגי של צ'ארלס לבין מהלכיה האחרונים של ההיסטוריה הצרפתית”.

לדברי מנהל הגלריה, ניקולס פני, גילויו מחדש של הציור היה „אירוע עצום”, והצגתו המחודשת צפויה להיחשב רגע היסטורי. הוא תיאר את היצירה כ„עבודה רבת־עוצמה באופן יוצא דופן”, „אחת מן היצירות הצרפתיות הגדולות”, פרי יצירתו של „אחד מגדולי הציירים של המאה ה־19”.

עוד ציין פני כי דלארוש, כצייר צרפתי, נודע במיוחד בעיסוקו בנושאי ההיסטוריה של שושלות טיודור וסטיוארט, אשר שימשו עבורו אמצעי ל„בחינת האלימות והתמורות של המהפכה הצרפתית” מבלי לתאר ישירות את אירועיה עצמם, שנתפסו כקרובים מדי בזמן מכדי להפכם לנושא ציורי.

לדברי שרלוט היגינס מעיתון הגרדיאן, היצירה נחשבת ל„אחת מיצירות המופת של פול דלארוש”, והיא „חבה חוב” לציורו המפורסם של אנתוני ואן דייק המתאר את צ'ארלס הראשון. היגינס הוסיפה כי הציור „מתכתב בבירור עם הנושא האמנותי המוכר של לעג ישו בידי שומריו”.

לדברי אריפה אכבר מן העיתון האינדפנדנט, הציור המונומנטלי של דלארוש, המציג את צ'ארלס הראשון כדמות בעלת מאפיינים כריסטולוגיים, נחשב ל„אחת מיצירותיו החזקות ביותר” של האמן, והוזמן בשיא פרסומו.

דייוויד הורספול מעיתון הטיימס, בהתייחסו לגורלה של יצירתו של דלארוש "הוצאתה להורג של ליידי ג'יין גריי", שנדחקה בעבר למרתף (ושם אף ניזוקה מאוחר יותר מהצפה) בעקבות דעיכת מעמדו של האמן, כתב כי „אין כמעט סיכוי ש־[‘צ'ארלס הראשון מושפל’] יגולגל ויונח בצד. נראה כי ימיו של דלארוש כמאסטר נשכח הגיעו לקצם”. הורספול חזה כי היצירה שהתגלתה מחדש תהיה אולי „המוצג המרגש ביותר שיוצג” בתערוכת 2010 של ה־הגלריה הלאומית.

קטגוריה:צ'ארלס הראשון מאנגליה באמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:הגלריה הלאומית (לונדון)
קטגוריה:ייצוגים תרבותיים של אוליבר קרומוול