ישו והאישה הנואפת (בקמן)

ישו והאישה הנואפת הוא ציור שמן מאת האמן הגרמני מקס בקמן, שצויר בשנת 1917. היצירה מתבססת על הסיפור מהבשורה על-פי יוחנן, "ישו והאישה הנואפת", שבו ישו עוצר את המון הסוקלים אישה שהואשמה בניאוף. בקמן מפרש את הסיפור דרך עדשה מודרנית, טראומטית ואישית – לא כתיאור נאמן למקרא, אלא כמטאפורה מוסרית ופסיכולוגית.

 תיאור היצירה 
הציור מציג את ישו ניצב במרכז הסצנה, לבוש בגלימה פשוטה, גופו זקוף ומחוות ידיו רגועה אך סמכותית. לרגליו כורעת האישה הנואפת, בתנוחה שמביעה ייאוש ותחינה לחסד. סביבם מתקבצת קבוצה של דמויות גבריות, שחלקן מביעות כעס והאשמה, בעוד אחרות שותקות ומביטות מן הצד. ההרכב האנושי צפוף מאוד והמרחב מצומצם, כמעט ללא עומק. הצורות מעוותות, הקווים חדים והבעות הפנים מוקצנות. בקמן משתמש בפרספקטיבה כפולה המשלבת מבט מלמעלה ומבט מלמטה, מה שיוצר תחושת קונפליקט פנימי וחוסר יציבות. הצבעוניות מצומצמת ומדגישה את הדרמה, עם שימוש עז בשחור ונגיעות מדודות של אדום, כחול וצהוב. כל מרכיבי הקומפוזיציה פועלים יחד ליצירת סצנה טעונה במתח רגשי ומוסרי חריף, הממקמת את הצופה בלב הדילמה שבין חוק לחמלה.Southgate, M. Therese. “Beckmann’s Christ and the Woman Taken in Adultery.” JAMA: The Journal of the American Medical Association, vol. 287, no. 6, 13 Feb. 2002, pp. 756–756.

פרשנות

הציור אינו מציג רק סצנה מקראית אלא מהווה מבע אישי ופסיכולוגי עמוק של האמן. בקמן אינו עוסק בהצגת האירוע כעובדה היסטורית אלא הופך אותו לכלי לביטוי קונפליקטים מוסריים ונפשיים. דמותו של ישו מייצגת לא רק את החמלה והסליחה אלא גם את קולו הפנימי של האמן לאחר טראומת המלחמה. יש המזהים בדמות פניו של בקמן עצמו, רמז להזדהות אישית עם דמות המושיע. האישה הנואפת, אשר לפי החוק הייתה אמורה להיענש, זוכה לרחמים – ביטוי לרעיון של גאולה לא דרך אלימות אלא דרך חמלה אנושית. השילוב בין קומפוזיציה צפופה, צבעוניות מוגבלת והבעות קיצוניות יוצר תחושת מחנק שמציפה את הקונפליקט שבין דין לרחמים. התוצאה היא יצירה שמבקרת את המוסר החברתי השיפוטי ומציעה במקומו מוסר אישי וחומל, שנובע מהתבוננות פנימית בכאב.

מראה עצמי ודימויים אישיים

פניו של ישו דומים מאוד לפנים שצוירו בדיוקנאות עצמיים של בקמן, והאישה מזכירה את דמותה של אשתו הראשונה, מיננה טובֶּה, ממנה היה פרוד באותה תקופה. הבחירה בדמויות מוכרות מצביעה על רמה אישית ופסיכולוגית גבוהה ביצירה.

מסר פציפיסטי

הציור מבטא מסר של התנגדות לאלימות – קריאה לרחמים וחמלה במקום שיפוט ונקמה. התוכן הדתי הופך למסר הומניסטי רחב, שמביע את סלידתו של בקמן מהאכזריות האנושית, במיוחד לאחר שחזה בה מקרוב בשדות הקרב.

היסטוריית בעלות
היצירה ישו והאישה הנואפת נכללה באוסף של מקס בקמן עד אמצע שנות השלושים, כאשר הרדיפה הנאצית נגד האמנות המודרנית החלה לגבור. בשנת 1937 הוחרמה היצירה על ידי המשטר הנאצי ונכללה בתערוכה הידועה לשמצה "אמנות מנוונת", שנועדה להשפיל ולהוקיע אמנים אשר סגנונם נחשב לבלתי מוסרי, אנטי-לאומי או פורץ גבולות. בקמן, שהיה מהאמנים המרכזיים שנפגעו, נאלץ לעזוב את משרות ההוראה שלו והיגר לאמסטרדם. לאחר מותו של סוחר האמנות קורט ולנטין, שהחזיק ביצירותיו של בקמן, נתרמה היצירה לאוסף מוזיאון סנט לואיס לאמנות בארצות הברית. כיום היא נחשבת לרכוש ציבורי ואינה מוצגת דרך קבע.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:הברית החדשה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורים משנות ה-1910
קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:מקס בקמן: ציורים