פולביו טומיצה

פולביו טומיצה (באנגלית: Fulvio Tomizza, 26 בינואר 1935 – 26 במאי 1999) היה סופר איטלקי. נחשב לאחד הסופרים החשובים בספרות האיטלקית של המאה ה-20, שספריו דנו בטרגדיה שהתרחשה לאורך גבולותיה המזרחיים של איטליה בתקופת מלחמת העולם השנייה והגירתם של רבים מתושבי איסטריה אל הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. שניים מספריו תורגמו לשפה האנגלית, "הסעודה השמימית: סיפורה של מריה ג'אניס" ו"מטרדה". 

 ביוגרפיה 
טומיצה נולד בג'וריזאני די מטראדה שבאיסטריה למשפחה ממעמד הביניים. אמו, מרגריטה פרנק טרנטו, היא ממוצא סלאבי ואביו פרדיננדו השתייך למיעוט האתני של דלמטיה. למד בתיכון האיטלקי היוקרתי Gimnazija Gian Rinaldo Carli על שם קרלו קומבי שבעיר הנמל קפודיסטריה (כיום קופר) בסלובניה. אחרי קבלת הדיפלומה, עבר השתלמות בפקולטה למדעי הרוח בבלגרד, יוגוסלביה, כולל צילומי סרט קולנוע בליובליאנה.

בשנת 1954, בעקבות סיפוח אזור B בידי יוגוסלביה, טומיצה עבר לטריאסטה. 

 קריירה 
מרבית הקריירה הספרותית של טומיצה עברה בזמן שהתגורר בטריאסטה, ושלושה מספריו (Materada, La miglior vita, La quinta stagione) מתרחשים באיסטריה שבתקופת נעוריו.

 הזהות האיסטרית 
הטרילוגיה האיסטרית של טומיצה מורכבת משלושה ספרים שנכתבו בין השנים 1960 ל-1966. הטרילוגיה היא אוטוביוגרפית למחצה, ועוסקת בגירוש ובנטישה ההמונית של תושבי חצי האי איסטריה לאחר מלחמת העולם השנייה - בכך מתאר אורח חיים שנעלם, את הכאב שבניתוק מהמולדת ואת תחושת התלישות והקושי להשתלב במקום זר בו המהגרים נתפסים לעיתים כזרים. הפרוטגוניסטים הראשיים של הסיפור, מתמודדים עם אובדן אדמתם וזהותם התרבותית על רקע המתיחות בין איטליה לבין הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה של יוסיפ ברוז טיטו. הם מנסים למצוא את מקומם בעולם מול שינויים פוליטיים וחברתיים שנכפו עליהם. התמה המרכזית של הטרילוגיה עוסקת במתיחות שבין הזהות האיטלקית לזהות הסלאבית ובהחלטתם הקשה של התושבים האם להישאר תחת המשטר הקומוניסטי של טיטו ביוגוסלביה או להגר לאיטליה כפליטים. 

הספר "L'albero dei sogni" ("עץ החלומות", 1969) הוא אוסף של סיפורים קצרים המתארים את נופיה ההרריים, אנשיה ותרבותה של איסטריה הכפרית, ומציג את זכרונות ילדותו הנוסטלגית של טומיצה תוך ריאליזציה של המצב בתקופת מלחמה. בספר זה, טומיצה משתמש בסגנון כתיבה לירי ועשיר בדימויים, שמשלב בין מציאות, פנטזיה ונוסטלגיה. ספרו משנת 1971, "La torre capovolta" ("המגדל ההפוך"), גם הוא אוסף סיפורים בעלי אלמנטים של חלום, והוא נחשב במידה רבה לספר ההמשך ל"עץ החלומות". גם ספרו משנת 1977, "La miglior vita" ("החיים הטובים"), ממשיך את התמה המרכזית של יתר ספריו וזכה בפרס סטרגה לשנת 1977.

יצירות נוספות של טומיצה ממשיכות להשתמש במוטיב הספרותי שהותווה בספריו הקודמים. "העונה החמישית", ספרו של טומיצה משנת 1965, הוא רומן חניכה שמתרחש באיסטריה בין השנים 1943 ל-1945 על רקע נפילתו של בניטו מוסוליני ומלחמת העולם השנייה. הספר עוקב אחרי דמותו של הילד סטפנו מרקוביץ', שגדל בכפר באזור הגבול שמפריד בין איטליה ליוגוסלביה. באותה שנה בה פורסם, הספר היה מועמד לפרס קמפיאלו היוקרתי. כמה מהאירועים המתוארים בספריו מתייחסים לקהילת הסלובנים באיטליה.הספר "Dove tornare" ("לאן לחזור", 1974), ממשיך לעסוק בנושאים של זהות ובחיים בין שתי שפות - האיטלקית והסלאבית - אך הפעם מתרחש בשנות ה-70 של המאה ה-20. ספרו משנת 1980, "L'amicizia" ("הידידות"), עוסק במערכת יחסים מורכבת בין שני חברים, מרקו ואלסנדרו, על רקע נופי טריאסטה ואיסטריה, ובוחן סוגיות של זהות ונאמנות מעבר להבדלי אופי ואידאולוגיה. 

שאלת הזהות עולה שוב ביצירה אוטוביוגרפית נוספת של טומיצה, אותה פרסם בשנת 1985 - אם כי הוסיף לה אלמנט היסטורי. הרומן, "Ieri, un secolo fa" ("אתמול, לפני מאה שנה"), עוסק בשורשיו המשפחתיים והתרבותיים של טומיצה, כאשר הוא חוזר לכפר ילדותו וחוקר את קורות אבותיו לאורך המאה ה-19 וה-20. שם הכותרת של הספר מרמז שהעבר הרחוק עדיין נוכח ומשפיע על ההווה באופן מיידי.

"Destino di frontiera" ("גורל של גבול"), ספרו של טומיצה משנת 1992, מציג דיאלוג בין טומיצה לבין ריקרדו פרנטה, פרופסור להיסטוריה של המשפט באוניברסיטת ג'נובה, על הנושאים המרכזיים בכתיבתו של טומיצה. באותה שנה פורסם רומן היסטורי של טומיצה בשם "I rapporti colpevol" ("הקשרים האשמים" או "יחסים של אשמה"), שכמו הרומן "אתמול, לפני מאה שנה" הוא אוטוביוגרפי בחלקו בעל אלמנטים היסטוריים. הרומן עוסק בתהליכי התבגרות וסוקר כחצי מאה של היסטוריה וחוויות אישיות דרך נקודת מבטו של הגיבור. העלילה מתרחשת במדינות אירופאיות שונות, תוך זיקה עמוקה לאזור הולדתו של טומיצה – חצי האי איסטריה (בגבול שבין איטליה לקרואטיה של היום) ולעיר טריאסטה. "Alle spalle di Trieste" ("מאחורי טריאסטה"), שפורסם בשנת 1995, הוא אוסף מסות, רשימות וזכרונות העוסקים בעיר טריאסטה ובאזור הגבול שבין איטליה לסלובניה וקרואטיה (חצי האי איסטריה).

הרומן "Franziska" ("פרנצ'יסקה") משנת 1997 ועוקב אחר בת לנגר סלובני עני מהכפר סן דניאלה דל קרסו, באזור שהיה ידוע אז כ"ונציה ג'וליה". העלילה מתרחשת בין השנים 1900 ל-1943 ומתארת את קורותיה על רקע התהפוכות ההיסטוריות של המאה ה-20 באזור הגבול שבין איטליה ליוגוסלביה. 

 דת 
בשנת 1981 פורסם ספרו "La finzione di Maria" ("העמדת הפנים של מריה") - סיפורה האמיתי של מריה ג'אניס, אישה כפרית אדוקה מהמאה ה-17 שטענה כי חיה במשך כחמש שנים ללא מזון, פרט ללחם ויין של סעודת האדון. טומיזה השתמש במסמכים היסטוריים ממשפטי האינקוויזיציה כדי לשחזר את דמותה ההיסטורית של מריה, שנתפסה בו-זמנית כקדושה וכנוכלת, ובוחן את הגבול הדק שבין אדיקות דתית לבין הונאה ואת הדרך שבה הממסד הכנסייתי מתייחס לתופעות מיסטיות וחריגות. בשנת 1984 פרסם טומיצה את הרומן ההיסטורי "Il male viene dal Nord" ("הרוע מגיע מהצפון"), שמתמקד בדמותו של פייר פאולו ורז'ריו, בישוף איטלקי מהמאה ה-16 שהפך לאחד התומכים המרכזיים של הרפורמציה הפרוטסטנטית באיטליה ונרדף על ידי האינקוויזיציה. שם הספר מתייחס לגישה הקתולית השמרנית באותה תקופה, שראתה ברעיונות הרפורמציה שהגיעו מגרמניה ומצפון אירופה כ"רע" או ככפירה המאיימת על הכנסייה. נושא הרפורמציה עלה גם בספרו משנת 1987, "Quando Dio uscì di chiesa" ("כאשר אלוהים יצא מהכנסייה")

בשנת 1990, טומיצה פרסם את הרומן "Fughe incrociate" ("בריחות מצטלבות"), שמבוסס על אירועים אמיתיים שתועדו בארכיונים של האינקוויזיציה בוונציה. הרומן מציג שני סיפורים המתרחשים בין סוף המאה ה-16 לתחילת המאה ה-17, ואשר עוסקים בנושא המרת דת - סיפורו של מנדולינו מסאצ'ילה, יהודי שממיר את דתו לנצרות, וסיפורו של ליאנדרו טיסאניו, נוצרי הממיר את דתו ליהדות.

הרומן ההיסטורי של טומיצה משנת 1994, "L'abate Roys e il fatto innominabile" (האב רויס והמעשה שלא ייאמר"), מתרחש בונטו הכפרית שבאיטליה במאה ה-16 בתקופה של שינויים חברתיים ופוליטיים עמוקים. גיבורת הסיפור היא צ'צ'יליה דה פאקי (Cecilia de Facchi), פרוצה ונציאנית המנסה לשקם את חייה ולבנות לעצמה קיום מכובד הרחק מעברה ואהובהּ לשעבר אלסנדרו רויס, אב המנזר. רויס מפנה כלפי צ'צ'יליה האשמה חמורה – "המעשה שלא ייאמר" – בפני הבישוף קווריני. ההאשמה זורעת בהלה בקרב הקהילה המקומית, שמתקשה אפילו לדמיין את טיב החטא המיוחס לה.

 יצירות נוספות 
בשנת 1986, טומיצה פרסם את הרומן "Gli sposi di via Rossetti" ("הזוג מרחוב רוזטי"), ששילב בין כתיבה ספרותית למחקר תיעודי והיה מבוסס על אירועים אמיתיים שהתרחשו בטריאסטה במהלך מלחמת העולם השנייה. הרומן מגולל את סיפורם של זוג צעירים סלובנים, דראגו וסטאשה, שנמצאו ירויים בדירתם ברחוב רוזטי. טומיצה מנסה לפענח את המסתורין סביב מותם של בני הזוג וחוקר דרך המקרה את המתחים האתניים, הפוליטיים והאידאולוגיים באזור הגבול שבין איטליה ליוגוסלביה, ואת גורלו של היחיד שנמחץ תחת גלגלי ההיסטוריה, הפשיזם והקומוניזם.

בשנת 1989 פורסם רומן היסטורי נוסף של טומיצה - "L'ereditiera veneziana" ("היורשת מוונציה"), שמבוסס על אירועים אמיתיים מהמאה ה-18 ומתמקד בסיפורה של אלנה מיכלי (Elena Michiel), צעירה מוונציה המנסה להשיב לעצמה את זהותה ואת הירושה המשפחתית שנגזלה ממנה, תוך מאבק במוסדות השלטון והדת של התקופה. עוד באותה שנה, טומיצה פרסם את הרומן "Poi venne Cernobyl" ("ואז הגיע צ'רנוביל") עוסק בהשפעות הפסיכולוגיות והחברתיות של אסון צ'רנוביל על חייהם של אנשים רחוקים ממוקד הפיצוץ, בפרט באיטליה. הוא מתמקד בדמויות המתמודדות עם חרדה קיומית, אובדן אמון בטבע ובטכנולוגיה, והשינוי שנכפה על שגרת חייהם בעקבות הענן הרדיואקטיבי שריחף מעל אירופה.

"Dal luogo del sequestro" ("ממקום החטיפה") פורסם בשנת 1996 וכתוב כרומן מכתבים המתרחש באיטליה של תחילת שנות ה-90. העלילה עוקבת אחר סרג'יו, תסריטאי העובד ברומא, הכותב מכתב לאשתו ובו הוא מתוודה על רומן מטלטל. שם הספר מרמז על תחושת הכליאה וה"חטיפה" המינית אותה חווה הגיבור בתוך הקשר הסבוך. בשנת 1999 יצא ספרו האחרון של טומיצה, "Nel chiaro della notte" ("באור הלילה הצלול"). הספר עוסק בעולם החלומות כמרחב מקביל למציאות, שדרכו הסופר בוחן נושאים המלווים את יצירתו לאורך שנים: הגירה ופזורה, זיכרונות מאביו, אהבה ושורשיו באיסטריה.

טומיצה פרסם גם כמה ספרי ילדים, ביניהם "Trick, storia di un cane" ("טריק, סיפורו של כלב") משנת 1975, La pulce in gabbia" ("הפרעוש בכלוב") משנת 1979 ו-"Anche la pulci hanno la tosse" ("גם לפרעושים יש שיעול") משנת 1993.

 יצירותיו 
 Materada, "מטרדה", 1960
 La ragazza di Petrovia, "הנערה מפטרוביה", 1963
 La quinta stagione, "העונה החמישית", 1965
 Il bosco di acacie, "היער של עצי השיטה", 1966
 Trilogia Istriana, "הטרילוגיה האיסטרית", 1967. אוסף שכולל את הסיפורים "מטרדה", "הנערה מפטרוביה" ו"היער של עצי השיטה".
 L'albero dei sogni, "עץ החלומות", 1969
 La torre capovolta, "המגדל ההפוך", 1971
 La città di Miriam, "עירה של מרים", 1972
 Dove tornare, "לאן לחזור", 1974
 Trick, storia di un cane, "טריק, סיפורו של כלב", 1975
 La miglior vita, "החיים הטובים", 1977
 La pulce in gabbia, "הפרעוש בכלוב",  1979
 L'amicizia, "הידידות", 1980
 La finzione di Maria, "העמדת הפנים של מריה", 1981
 Il male viene dal Nord, "הרוע מגיע מהצפון", 1984
 Ieri, un secolo fa, "אתמול, לפני מאה שנה", 1985
 Gli sposi di via Rossetti, "הזוג מרחוב רוזטי", 1986
 Quando dio uscì di chiesa, "כשאלוהים יצא מהכנסייה", 1987
 Poi venne Cernobyl, "ואז באה צ'רנוביל", 1989
 L'ereditiera veneziana, "היורשת הוונציאנית", 1989
 Fughe incrociate, "בריחות מצטלבות"1990
 M'identifico con la frontiera, "אני מזדהה עם הגבול", נאום שנשא לרגל המהדורה החמישית של פרס הנוער הלאומי על שם קוסטנטינו פאבן לעבודות על תרבויות מקומיות עיריית סן דונה די פיאבה, 27 באוקטובר 1990.
 Destino di frontiera, "גורל של גבול", 1992
 I rapporti colpevoli, "הקשרים האשמים" או "יחסים של אשמה", 1993
 Anche la pulci hanno la tosse, "גם לפרעושים יש שיעול", 1993
 L'abate Roys e il fatto innominabile, "האב רויס והמעשה שלא ייאמר", 1994
 Alle spalle di Trieste, "מאחורי טריאסטה" או "בעורפה של טריאסטה", 1995
 Dal luogo del sequestro, "ממקום החטיפה", 1996
 Franziska, "פרנציסקה", 1997
 Nel chiaro della notte, "בבהירות הלילה", 1999
 La visitatrice, "הביקור", 2000
 Il sogno dalmata, "החלום הדלמטי", 2001

 פרסים והוקרה 
 1969 - פרס ויארג'יו-רפאצ'י 
 1977 - פרס סטרגה
 1979 - פרס אוסטריה לספרות אירופית
 1986 - פרס הספרות הבינלאומי וילניצה 

 קישורים חיצוניים 

 פולביו טומיצה, באתר אנצ'יקלופדיה איטליאנה


ט
ט
ט
ט