ויליאם או'קונל בראדלי

ויליאם או'קונל בראדלי (באנגלית: William O'Connell Bradley; 18 במרץ 1847 – 23 במאי 1914) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת קנטקי. הוא כיהן כמושל קנטקי ה־32 ובהמשך נבחר בידי בית המחוקקים של המדינה לסנאט של ארצות הברית. בראדלי, שהיה הרפובליקני הראשון שכיהן כמושל קנטקי, נודע כאביה של המפלגה הרפובליקנית בקנטקי.

כרפובליקני במדינה דמוקרטית מובהקת, הצלחותיו המוקדמות של בראדלי היו מעטות. הוא הובס פעמיים בהתמודדות לבית הנבחרים של ארצות הברית ופעמיים בהתמודדות לסנאט. לאחר שזכה לבולטות לאומית כרפובליקני מסיעת ה'איתנים' בזכות הנאום שבו תמך במועמדותם של יוליסס ס. גרנט לנשיאות בוועידת המפלגה הרפובליקנית בשנת 1880, נבחר כמועמד המפלגה לתפקיד המושל בשנת 1887. אף על פי שהפסיד לסיימון בוליבר באקנר, הצליח לצמצם משמעותית את הרוב הדמוקרטי הרגיל. בשנת 1895 היה שוב מועמד המפלגה למושל, ובזכות פילוג פנימי במפלגה הדמוקרטית סביב סוגיית ה"כסף החופשי", ניצח את פרקר ווטקינס הארדין בבחירות הכלליות. תקופת כהונתו התאפיינה במאבקים פוליטיים ובאלימות. הוא תמך בזכויות אפרו-אמריקאים ופעל רבות לקידומם, אך כשל ביישום רוב יוזמותיו בשל התנגדות חריפה של הרוב הדמוקרטי בבית המחוקקים.

בבחירות השנויות במחלוקת לתפקיד מושל קנטקי בשנת 1899 נבחר הרפובליקני  כיורשו של בראדלי. כשהמועמד הדמוקרטי  ובן זוגו למירוץ ג'ון בקהאם ערערו על תוצאות הבחירות, היה בראדלי חלק מצוות המשפטנים של הרפובליקנים. הערעור הגיע לבית המשפט העליון, אשר פסק לטובת הדמוקרטים. למרות היותו חבר במפלגת המיעוט במדינה, נבחר בראדלי לסנאט בשנת 1907, וגם כאן הפילוג במפלגה הדמוקרטית פעל לטובתו. התנגדותו של בראדלי לאיסור משקאות חריפים הפכה אותו למקובל יותר על חלק מהדמוקרטים לעומת מועמד מפלגתם, המושל היוצא בקהאם. בקהאם סירב לפרוש ולפנות מקום למועמד פשרה, ולאחר חודשיים של הצבעות חצו ארבעה מחוקקים דמוקרטים את הקווים והצביעו בעד בראדלי. כהונתו בסנאט הייתה ללא הישגים מיוחדים. ביום שבו הכריז שלא יתמודד לכהונה נוספת, היה מעורב בתאונת חשמלית. הוא מת מפצעיו ב־23 במאי 1914.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
ויליאם או'קונל בראדלי נולד סמוך לעיירה לנקסטר שבמחוז גארארד, קנטקי, ב־18 במרץ 1847. הוא היה ילדם הצעיר של רוברט מקאפי וננסי אלן (טוטן) בראדלי. אחותו של בראדלי, קתרין וירג'יניה (בראדלי) מורו, נישאה לשופט תומאס ז. מורו, שהתמודד ללא הצלחה בבחירות למושל קנטקי בשנת 1883. בנם, , נבחר בשנת 1917 למושל קנטקי ה־40.

בילדותו עברה המשפחה לסאמרסט שבקנטקי, שם התחנך בראדלי אצל מורים פרטיים ובבית ספר פרטי. עם פרוץ מלחמת האזרחים ברח פעמיים מבית הספר וניסה להתגייס לצבא האיחוד, תחילה כקצין גיוס בסאמרסט, ובהמשך כחייל מן השורה בלואיוויל. בשתי הפעמים משך אותו אביו מהשירות בשל גילו הצעיר. אף על פי ששירת בפועל רק כמה חודשים, רבים המשיכו לכנותו 'הקולונל בראדלי' למשך כל חייו.

בשנת 1861 הפך לעוזר בבית הנבחרים של קנטקי. הוא למד משפטים אצל אביו, אחד מעורכי הדין הבולטים בתחום הפלילי במדינה. אף על פי שחוקי קנטקי חייבו גיל 21 לכל מי שניגש לבחינת ההסמכה, בית המחוקקים העניק לבראדלי היתר מיוחד להיבחן בגיל 18, בתנאי ששני שופטים מחוזיים יאשרו את כשירותו. אף על פי שלא למד במכללה כלל, הוא עבר את הבחינה והוסמך כעורך דין בשנת 1865 והצטרף למשרדו של אביו בלנקסטר. מאוחר יותר קיבל תואר דוקטור לשם כבוד למשפטים מאוניברסיטת קנטקי (הידועה היום כאוניברסיטת טרנסילבניה).

ב־13 ביולי 1867 נישא בראדלי למרגרט רוברטסון דאנקן, ובהמשך המיר את דתו מבפטיזם לפרסביטריאניזם, דתה של אשתו. לזוג נולדו שני ילדים.

 תחילת הקריירה הפוליטית 
הקריירה הפוליטית של בראדלי החלה בשנת 1870, כאשר נבחר כתובע של מחוז גארארד. כרפובליקני במחוז השמיני, שהיה דמוקרטי ברובו המוחלט, הפסיד בראדלי למילטון ג'יי. דוראם במרוץ לבית הנבחרים בשנת 1872. בשנת 1875 העניקה לו מפלגתו מועמדות לסנאט, אף שהיה צעיר מדי לכהן על פי חוק. למרות זאת קיבל את קולם של כל הרפובליקנים בבית המחוקקים. בשנה שלאחר מכן הפסיד שוב לדורהם בהתמודדות לבית הנבחרים, אך זכה ל־3,000 קולות יותר מכל רפובליקני שהתמודד במחוז זה לפניו. בשנים 1878 ו־1882 דחה את מועמדות מפלגתו לסנאט, וב־1879 סירב למועמדות לתובע הכללי של המדינה בשל מצב בריאותו.

בראדלי נבחר פה אחד כנציג־על לוועידות הארציות של המפלגה הרפובליקנית שש פעמים רצופות. בוועידת 1880 נבחר פה אחד לשאת נאום שבו תמך במועמדות גרנט לנשיאות. נאומו העלה את פרסומו בקרב מנהיגי המפלגה. בוועידת 1884 מילא תפקיד מרכזי בסיכול מהלך שנועד לצמצם את ייצוג הדרום. נשיא ארצות הברית צ'סטר ארתור מינה אותו בשנת 1885 לסייע בגביית פיצויים ממעורבים בשערוריית ה־Star Route, אך הוא התפטר בשל חילוקי דעות עם התובע הכללי.

מכאן ואילך המשיך בראדלי לבנות את כוחו הפוליטי עד להתמודדות למשרת המושל ב־1887 ו־1895, לכהונתו כמושל הראשון מטעם המפלגה הרפובליקנית, לפועלו בתחום זכויות האפרו-אמריקאים ולבחירתו לסנאט ב־1907.

 בחירות 1887 
בראדלי התמודד למשרת מושל קנטקי בשנת 1887. ראש המטה הדמוקרטי של העמק הכחול, דסוול גארט, היה בטוח בניצחון דמוקרטי והורה למטה לפרסם כמה שפחות. יתרונה המספרי הרגיל של המפלגה הדמוקרטית במדינה עמד אז על כ־50,000 קולות, אך בראדלי צמצם אותו לפחות מ־17,000, הישג שהוביל להכרה בו כמנהיג הרפובליקנים בקנטקי. הוא היה תומך בולט בזכויות אפרו-אמריקאים, ועמד לצד המנהיג ויליאם וורפרלי בראון. עם זאת, הצעות החוק שהגיש לקידום זכויותיהם נכשלו באופן גורף בסנאט המדינתי הדמוקרטי.

בעקבות הקמפיין המוצלח ב־1887 החליט בראדלי לפרוש זמנית מהפוליטיקה ולהקדיש עצמו למקצועו. הוא עבר ללואיוויל, שם ניהל משרד עורכי דין מצליח ונודע כעורך דין פלילי מבריק. בשנת 1889 נבחר לסגן נשיא האגודה הבינלאומית של מנהלי כנסים. בשנת 1890 פרסם חוברת שבה תקף את הרפורמות החוקתיות החדשות בקנטקי, בטענה שהן מצמצמות את כוחו של המושל ומאפשרות למחוקקים לשלוט במינוי חברי ועדות ההשכלה — טענות שהתבררו כנכונות בהמשך.

 בחירות 1895 ומושל קנטקי 
בראדלי היה מועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד המושל גם בשנת 1895. הבחירות התקיימו על רקע פילוג קשה במפלגה הדמוקרטית סביב הסוגיה המוניטרית של כסף חופשי. הדמוקרטים, קרועים לשניים בין תומכי הזהב לתומכי הכסף, הציגו כמועמד את פרקר ווטקינס הארדין. הפילוג הדמוקרטי העניק לבראדלי יתרון משמעותי והוא ניצח בבחירות. הוא היה הרפובליקני הראשון שנבחר למשרת מושל קנטקי, תואר שהקנה לו מעמד מיוחד בפוליטיקה המדינתית.

כהונתו לוותה בעימותים פוליטיים מתמשכים ובאלימות ברחובות. בראדלי המשיך לתמוך בשוויון זכויות לאפרו-אמריקאים, אך מתקפות הדמוקרטים עליו ועל יוזמותיו הפכו את יישום מדיניותו לבלתי אפשרי כמעט. בית המחוקקים, שהיה בעל רוב דמוקרטי, סיכל חלק גדול מהצעות החוק שלו. למרות זאת, ניהל בראדלי מאבק נחוש נגד לינצ'ים ונגד אלימות פוליטית, וגינה בפומבי כל פגיעה בזכויות אזרח.

אחד ממשברי כהונתו החמורים היה מה שכונה "מלחמות הטבק" — עימות כלכלי חברתי אלים בין מגדלי טבק קטנים לבין תאגידי השיווק הגדולים שדיכאו את מחיר היבול. בראדלי נקלע למחלוקת בין הצדדים ולא הצליח להרגיע את המצב.

 הבחירות השנויות במחלוקת של 1899 
ב־1899 התמודד הרפובליקני  להחליף את בראדלי כמושל. הבחירות הסתיימו בוויכוח חריף, כאשר הדמוקרטים בראשות  טענו לזיופים. בראדלי עצמו היה חבר בצוות המשפטי של טיילור. הערעור על תוצאות הבחירות התגלגל עד לבית המשפט העליון של ארצות הברית, שפסק לטובת גובל. אולם גובל נורה למוות יום לאחר שהושבע לתפקידו, ומחליפו, ג'ון בקהאם, נכנס לתפקיד כמושל הדמוקרטי.

תקופה זו נחשבת לאחת הסוערות בתולדות קנטקי, ותרומתו המשפטית של בראדלי הייתה מרכזית במאבק הרפובליקני, אף שנחל תבוסה.

 הסנאט של ארצות הברית 
למרות היותו רפובליקני במדינה דמוקרטית, הצליח בראדלי להיבחר לסנאט בשנת 1907. המפתח לכך היה שוב פילוג פנימי בין הדמוקרטים. המושל הדמוקרטי ג'ון בקהאם היה המועמד הטבעי מטעם מפלגתו, אך התנגדותו החריפה של חלק גדול מהמפלגה לתמיכתו הנוקשה בחוק היובש יצרה סערה. בראדלי, שהתנגד לאיסור, נתפס כבחירה סבירה יותר עבור הדמוקרטים המתונים. לאחר חודשים של הצבעות ללא הכרעה, ארבעה מחברי המפלגה הדמוקרטית חצו את הקווים והצביעו בעדו.

כהונתו בסנאט לא התבלטה בחקיקה משמעותית, אך הוא נודע כנואם חד ושנון, וכמגן נחוש על מדינתו.

 מותו 
בראדלי תכנן לפרוש מהסנאט בסיום כהונתו ולא להתמודד מחדש. באותו יום שבו הודיע רשמית על החלטתו, היה מעורב בתאונת חשמלית בוושינגטון די. סי.. מצבו הידרדר והוא נפטר מפצעיו ב־23 במאי 1914. הוא נקבר בבית העלמין פרנקטון שבפרנקפורט, בירת קנטקי.

 קישורים חיצוניים 




קטגוריה:אמריקאים ילידי קנטקי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:אנשי צבא האיחוד
קטגוריה:מושלי קנטקי
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקנטקי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1847
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1918