ויליאם אמסטד

ויליאם בראדלי אמסטד (באנגלית: William Bradley Umstead; ) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל קרוליינה הצפונית ה־63 בין 1953 ועד מותו ב־1954. כדמוקרט דרומי, קודם לכן ייצג את קרוליינה הצפונית בסנאט של ארצות הברית בין 1946 ל־1948 ובבית הנבחרים של ארצות הברית בין 1933 ל־1939.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו והשכלה 
אומסטד נולד ב־13 במאי 1895 במנגום טאונשיפ שבצפון מחוז דרהאם. בשנת 1916 קיבל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם היה חבר בחברת הפילנתרופיה, כמו כמה מושלי קרוליינה הצפונית שכבר למדו באוניברסיטה זו. בשנת 1948, כשהיה סנאטור, צוטט באומרו ב־Daily Tar Heel: "אם היה בידי כל מה שלמדתי בהיכלי הפילנתרופיה וביד שמאל כל מה שלמדתי באוניברסיטה, לא הייתי מחליף את חוויותיי בדיונים על שום דבר אחר שלמדתי כאן".

 קריירה 
אמסטד לימד היסטוריה בבית ספר תיכון במשך שנה אחת לפני שהצטרף לצבא ארצות הברית עם כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה באפריל 1917. שירת כקצין והשתתף בקרבות בצרפת. שוחרר ב־1919 בדרגת לוטננט ראשון, ושירת בגדוד מקלעים מס' 317 של הדיוויזיה ה־81 ("ויילדקט").

לאחר מכן למד משפטים בקולג' טריניטי (כיום אוניברסיטת דיוק). רוב הקריירה המשפטית שלו הייתה כתובע, והוא כיהן כתובע מחוזי באזור חמשת מחוזות בין השנים 1927–1933.

בין השנים 1933–1939 כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית, אולם לא התמודד לכהונה נוספת ב־1938. היה יו"ר המפלגה הדמוקרטית בקרוליינה הצפונית מספר שנים עד שמונה למלא מושב פנוי בסנאט של ארצות הברית ב־1946. לאחר שנשיא ארצות הברית הארי טרומן הציע חקיקת זכויות אזרח ב־1948, הציע לו אמסטד שלא להתמודד לכהונה נוספת, ואמר לבכיר דמוקרטי במדינה שלא יתמוך במועמדותו. לאחר שהפסיד בבחירות לסנאט ב־1948, התמודד אמסטד למשרת המושל ב־1952 ונבחר.

 כהונה כמושל 
אמסטד הקדיש כמה שבועות להכנת נאום ההשבעה שלו. הוא הושבע כמושל קרוליינה הצפונית ב־8 בינואר 1953, באודיטוריום הזיכרון. בנאום בן שעה הציג תוכנית חקיקה מקיפה, שכללה העלאת שכר של 10% לעובדי מערכת החינוך הציבורית, רטרואקטיבית ל־1 ביולי 1952; העברת חוק שיחייב בדיקות רכב ויקבע תוכנית לחינוך נהגים בכל תיכון ציבורי; הנפקת אג"ח להקמת מוסדות לטיפול וחינוך של חולי נפש ולהקמת בתי ספר; ומשאל עם כלל־מדינתי בנושא לגליזציה של מכירת משקאות חריפים. הוא גם ביקר את תוכנית סלילת הכבישים של קודמו בתפקיד, שלטענתו הטילה נטל כספי כבד על המדינה. אמסטד היה מותש מטקסי היום והרגיש חולה, אך עמד לקבלת פנים של ארבע שעות באחוזת המושל והשתתף בערב גם בנשף.

את רוב היום שלמחרת הקדיש לסידור משרדו, וב־10 בינואר עבד במשרד עורכי הדין שלו בדרהאם לפני שחזר לביתו ליד בהאמה בערב. הוא הזעיק רופא לאחר שלא הצליח להירדם בשל שיעול, ולאחר חצות פונה לבית החולים ווטס שבדרהאם. שם גילה הרופא שהוא עבר התקף לב וקרוב לפתח דלקת ריאות. הרופא פרסם הצהרה שהמושל סובל מ"התקף לב קל" ושמצבו משתפר במהירות, וצפה שישוחרר בתוך 12–15 ימים. מנהיגי האספה הכללית של קרוליינה הצפונית לא היו בטוחים אם להתחיל את המושב בזמן שאמסטד מאושפז, אך הוא התעקש שיחלו בעבודתם, תוך שלא נתן כל הנחיות לנשיא הסנאט, סגן המושל לותר הודג'ס. בין השניים שררו יחסים מתוחים עוד מתקופת הבחירות, שבהן אמסטד ניסה להתרחק מהודג'ס. אמסטד גם לא נתן להודג'ס שום רמז לגבי סדר היום החקיקתי שלו, והתעלם ממנו במשך כל כהונתו.

אמסטד היה מאושפז 27 ימים, ואז שב לאחוזת המושל בתנאי שיישאר במיטה ויעבוד שעות מוגבלות. הוא סמך על אחיו ג'ון ועל יו"ר בית הנבחרים לשעבר, ו. פרנק טיילור, שינהלו את רוב תוכנית החקיקה שלו. קבוצות קטנות של מחוקקים הגיעו לחדר השינה שלו כדי לדון בתוכניותיו. הוא מעולם לא החלים לחלוטין מהתקף הלב ונותר במצב בריאותי ירוד. ביוני 1953 מת הסנאטור ויליס סמית'. התקשורת החלה מיד לשער את מי יבחר אומסטד להשלמת 18 החודשים שנותרו לכהונתו של סמית'. אמסטד אמר מעט בפומבי, מלבד זאת שהבחירה תהיה באדם בעל זיקה לחקלאות ושיכבד את האיזון המסורתי בין מזרח למערב המדינה בייצוג פוליטי. מכיוון שהסנאטור השני מטעם המדינה, קלייד הואי, הגיע מהאזור המערבי, הונח כי אמסטד ימנה מועמד מהמזרח. ב־10 ביולי מינה אמסטד בהפתעה את אלטון לנון, עורך דין מווילמינגטון שעבד בקמפיינים של אמסטד לסנאט ולמושלות. חבריו של אמסטד טענו שהמינוי נעשה רק כדי "להיפטר מהעניין", בעוד פרשנים סברו שלנון נועד להיות מועמד "סוס שחור" שיוכל לנצח בבחירות הקרובות תחת כנפי הפופולריות של אומסטד.
הואי נפטר ב־12 במאי 1954, מה שנתן לאומסטד הזדמנות למנות סנאטור שני – הזדמנות שלא ניתנה לאף מושל בארצות הברית מאז 1936. זמן קצר לאחר מכן פרסם בית המשפט העליון של ארצות הברית את פסק הדין בעניין Brown v. Board of Education, שקבע שהפרדה גזעית בבתי הספר הציבוריים אינה חוקתית. אמסטד כעס על ההחלטה, סבר שבית המשפט חרג מסמכותו ופגע בזכות המדינות לקבוע כיצד להשקיע את כספן, אך האמין בשלטון החוק וחשב שאין לדחות את ההחלטה על הסף. הוא גם חש שתגובה ציבורית נסערת תהיה בלתי הולמת ולא נבונה פוליטית. ביוני 1954 מינה אמסטד את סם ארווין להחליף את הואי המנוח.

 מותו 
בריאותו של אמסטד הידרדרה במהלך כהונתו, והחמרה נגרמה בשל עומס העבודה הרב שהטיל על עצמו. ב־7 בנובמבר 1954 מת בבית החולים וואטס בשעה 9:10 בבוקר, לצד אשתו ובתו. הלוויה נערכה יומיים לאחר מכן, ואילו סגן המושל לותר הודג'ס הושבע כמושל במקומו. אמסטד נטמן בבית הקברות של כנסיית מאונט טייבור במנגום טאוונשיפ, קרוב לבאהמה.

 הנצחתו 
גשר ויליאם ב. אמסטד במחוז דארה נקרא על שמו ב־1957. בשנת 1966, קריית המדינה קרוליינה הצפונית קראה לפארק מדינתי בראלי על שמו – פארק המדינה ויליאם ב. אמסטד.
לקריאה נוספת
 Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1161-1162.

 קישורים חיצוניים 

 ויליאם אמסטד באתר אגודת המושלים הלאומית 

 ויליאם אמסטד באנציקלופדיה של קרוליינה הצפונית 
 ויליאם אמסטד באתר The Political Graveyard 


קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מושלי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1895
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1954