נפוליאון הראשון בפונטנבלו, 31 במרץ 1814

נפוליאון הראשון בפונטנבלו, 31 במרץ 1814 הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי פול דלארוש. הקומפוזיציה קיימת בכמה גרסאות, והידועה והמופצת ביותר היא זו המתוארכת לשנת 1845, השמורה במוזיאון האמנויות היפות של לייפציג . לצד גרסה זו קיימת גם גרסה מוקטנת ומתוארכת לשנת 1846 באוסף המלכותי הבריטי. היצירה מתארת את נפוליאון הראשון בפונטנבלו ביום 31 במרץ 1814, ימים אחדים לפני ויתורו הראשון על הכתר, ומעמידה במרכז רגע של התכנסות אישית והכרה בשינוי גורלו.

תיאור היצירה
בגרסת לייפציג מתואר נפוליאון לבדו, יושב שמוט על כיסא בדירתו הפרטית בפונטנבלו. מגפיו ומעילו מוכתמים בבוץ, והוא לא הספיק לחלוץ אותם לאחר ירידתו מן הסוס. כובעו מושלך על הרצפה, תיק מסמכים פתוח מונח על ספה סמוכה, וחרבו מונחת על שולחן קטן לצדו. הדמות לבושה ברדינגוט פתוח החושף מדים צבאיים, ותנוחתה כבדה, רפויה ובלתי טקסית.

פרשנות
הציור אינו מתאר את רגע הוויתור עצמו אלא שלב מוקדם יותר, שבו נפוליאון מבין כי גלגל המזל התהפך. הבחירה ברגע זה ממקדת את הדרמה במצב נפשי של הפנמה ושבר, ולא בפעולה מדינית פומבית. נפוליאון מוצג כדמות מבודדת, מותשת ופגיעה, והמתח נוצר מתוך הדממה, תנוחת הגוף והשהות בחלל סגור.

המגפיים והמעיל המוכתמים נקשרו לפגיעה ביוקרה הקיסרית, והישיבה הבלתי רשמית מחזקת את הצגת הדמות כאנטי־גיבור. הקומפוזיציה נשענת על תיאור מתוך זיכרונותיו של בוריין, מזכירו של נפוליאון, המתאר את הגעתו לפונטנבלו בשעות הבוקר המוקדמות ואת הסתגרותו בדירתו הקטנה לאורך כל היום.

השוואות והקשר אמנותי
הקומפוזיציה של נפוליאון הראשון בפונטנבלו, 31 במרץ 1814 משתלבת ברצף ייצוגים חזותיים של נפוליאון באמנות המאה ה־19. תנוחת הדמות נשענה על שני דימויים מודפסים בני התקופה: ליתוגרפיה מאת בורדה בעקבות רפה, וכן תחריט עץ מאת לוטרל בעקבות הוראס ורנה, שניהם מציגים את נפוליאון בהקשרים של נסיגה ושבר. הקשר זה מציב את היצירה בתוך מסורת חזותית קיימת, אך מעביר אותה מן הדימוי המודפס אל ציור שמן בפורמט גדול.

היצירה נבחנת גם אל מול ציורים נוספים של פול דלארוש המתארים את נפוליאון בשלבים שונים של גורלו, ובהם נפוליאון חוצה את האלפים, גרסה מוקטנת של קומפוזיציה רחבת היקף, ונפוליאון בסנט הלנה, סקיצה לציור שלא הושלם. רצף זה מציג מעבר מן העלייה, דרך הנפילה, אל שלב האגדה שלאחר התבוסה. בהשוואה לציורים אלה, גרסת פונטנבלו מתמקדת ברגע של עצירה והתכנסות פנימית, ללא תנועה או פעולה דרמטית.

בהקשר רחב יותר הוזכר גם ציורו של הוראס ורנה פרידת פונטנבלו (Les Adieux de Fontainebleau), העוסק בפרידה הפומבית של נפוליאון. לעומת ייצוג זה, בחר דלארוש להציג סצנה פרטית, נטולת קהל, המדגישה בדידות ושבר. השוואה נוספת נעשתה ל-נפוליאון קם מקברו (Napoleon Rising from His Tomb) מאת ורנה, המציג דימוי אידיאלי ומרומם של הקיסר לאחר מותו, בעוד שדלארוש מציג את נפוליאון כדמות אנטי־הרואית, בתנוחה יומיומית, אך בפורמט המזוהה עם ציור היסטוריה.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורים באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:תיאורים תרבותיים של נפוליאון
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19