רוברט רייס ריינולדס

רוברט רייס ריינולדס (באנגלית: Robert Rice Reynolds; 18 ביוני 1884 – 13 בפברואר 1963) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קרוליינה הצפונית בין השנים 1932–1945. כמעט מתחילת כהונתו בסנאט, ריינולדס – שכונה בקרב תומכיו המקומיים 'Our Bob' – התפרסם כבדלן נלהב, ובמקביל רכש מוניטין שלילי גובר בשל עמדותיו הסלחניות כלפי תוקפנות גרמניה הנאצית באירופה. גם לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, על פי מחקר עכשווי שעסק בגורמים חתרניים בארצות הברית, הוא 'תמך בפומבי במאמצי התעמולה של ג'רלד ל. ק. סמית', שפרסומו The Cross and the Flag 'תקף בחריפות את מאמצי המלחמה של ארצות הברית ואת בעלות בריתה'. סמית', שנחשב לאחד הפשיסטים הבולטים בארצות הברית, שיתף פעולה עם ריינולדס גם בעיתון האנטישמי The Defender, שהיה חלקית בבעלותו של ריינולדס.

לעיתים אף העמיד ריינולדס לרשות מפיצי תעמולה חתרנית את משרדי הסנאט שלו, ואפשר להם לעשות שימוש בזכות המשלוח החינמית שלו לצורך הפצת חומריהם בדואר ללא תשלום.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
ריינולדס נולד ב־18 ביוני 1884 בעיר אשוויל שבקרוליינה הצפונית, באחוזת משפחתו, Reynolds House. הוא היה בנם של ויליאם טסוול ריינולדס (1850–1892) וממי אליזבת ספירס (1862–1939). משפחתו נמנתה עם משפחות נכבדות של גיבורי מלחמת העצמאות, חלוצים, פוליטיקאים ובעלי נכסים. בין אבותיו נמנה גם קולונל דניאל סמית', לוחם בולט בקרב קינגס מאונטיין.

בילדותו למד בבתי ספר ציבוריים ופרטיים, ובהם המכללה הווית'רית Weaver College. בהמשך התקבל לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם שיחק בקבוצת הפוטבול, השתתף באתלטיקה, וערך את מדור הספורט בעיתון The Daily Tar Heel. הוא עזב את האוניברסיטה ללא תואר אך התקבל ללימודי משפטים באותה אוניברסיטה. הוא לא נרשם רשמית אך השתתף בהרצאות, וב־1908 התקבל ללשכת עורכי הדין בקרוליינה הצפונית.

 ראשית הקריירה 
לאחר מבחני הלשכה פתח ריינולדס משרד עורכי דין יחד עם אחיו באשוויל. בין 1910–1914 כיהן כתובע האזורי. במלחמת העולם הראשונה נרשם לשירות צבאי, אך לא גויס, ושירת תקופה קצרה במשמר הלאומי. בשנת 1924 התמודד על תפקיד סגן מושל קרוליינה הצפונית אך הפסיד בפריימריז.
ב־1926 התמודד לראשונה לסנאט אך הפסיד ללי אוברמן. ב־1932 התמודד שוב וגבר בסבב השני בפריימריז על המושל לשעבר והסנאטור הזמני קמרון מוריסון, לאחר קמפיין פופוליסטי ועוין שבו האשים את מוריסון בתמיכה בקומוניזם. באחד מנאומיו טען: 'קאם אוהב ביצי דגים, ועוד ביצי דגים רוסיות אדומות. אתם לא רוצים סנאטור שאוהב את ביצי התרנגולות של קרוליינה הצפונית?'

 כהונתו בסנאט 
בכהונתו הראשונה תמך ריינולדס בניו דיל של פרנקלין רוזוולט, שיצר מקומות עבודה רבים לתושבי קרוליינה הצפונית. במהלך תקופה זו נבנו ה־Blue Ridge Parkway ופארק הרי הסמוקי הגדולים. הוא תמך במיסים על עשירים וברגולציה כלכלית, וכן בחוקי ביטוח לאומי, תקני עבודה, ה־WPA, רשות עמק טנסי ותוכנית ה־AAA שהעלתה את מחירי הטבק. תחילה תמך בתוכניתו של רוזוולט להרחבת בית המשפט העליון אך מאוחר יותר הצטרף לרוב הדמוקרטים שחסמו את המהלך.

ריינולדס  תמך ב'מבצר אמריקה' – גישה שקראה לחיזוק ההגנה הלאומית תוך הסתגרות מדינית. הוא התנגד בחריפות לניסיונות רוזוולט לשנות את חוקי הנייטרליות, והיה אחד משני הסנאטורים הדרומיים, לצד ג'ון אוברטון מלואיזיאנה, שהתנגדו לביטול אמברגו הנשק. לקראת בחירות 1938 ניסה רוזוולט להפילו בפריימריז בעזרת מועמד יריב, אך ריינולדס ניצח בקלות.

ריינולדס היה תומך תקיף בהגבלת הגירה. הוא התנגד להצעת Wagner–Rogers שנועדה להכניס לארצות הברית 20 אלף ילדים יהודים פליטים. עמדותיו זכו לשבחים מצד מגזין Social Justice של המטיף הקיצוני צ'ארלס קופלין.

בשנת 1939, פחות משלושה חודשים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, קרא ריינולדס לאיסור הגירה כולל במשך עשר שנים, וטען כי 'הגיעה השעה לשנות את המסורת שלפיה ארצות הברית היא מקלט לנרדפים'. הוא דרש לגרש או לכלוא במחנות ריכוז את המהגרים החדשים, שאותם תיאר כ'מיליוני זרים שעומדים להתחיל באונס של המדינה הזו'.

ריינולדס היה יוצא דופן בכך שפוליטיקאי מרכזי תמך בגלוי בגרמניה הנאצית ושיתף פעולה עם אינטלקטואלים פשיסטים כגון ג'רלד סמית וג'ורג' סילבסטר וירק. ב־1941 מונה ליו"ר ועדת הסנאט לענייני צבא. לאחר המתקפה על פרל הארבור והכרזת המלחמה של גרמניה הנאצית נגד ארצות הברית, נסוג חלקית מעמדותיו הפרו־נאציות והגיש הצעת חוק להארכת חוק הגיוס. עם זאת, מסמך חשאי שכתב ישעיהו ברלין עבור משרד החוץ הבריטי ב־1943 תיאר את ריינולדס כ'אישיות בדלנית קיצונית ומפוקפקת, שונא־בריטים מובהק ובעל עיתון פשיסטי ירוד'.

ב־1944 החליטה המפלגה הדמוקרטית שלא להציבו שוב כמועמד, והוא פרש מהמרוץ. ניסיונו לחזור לסנאט ב־1950 נכשל לחלוטין, והוא זכה ל־10% בלבד בפריימריז.

 בערוב ימיו 
לאחר פרישתו מהחיים הציבוריים עסק ריינולדס בעריכת דין ובנדל"ן. הוא גם פרסם את ספרו Gypsy Trails, Around the World in an Automobile (ב־1923).

 חיים אישיים 
ריינולדס נישא חמש פעמים והיו לו ארבעה ילדים.

 ב־1910 נישא לפרנסס ג'קסון (1889–1913), ונולדו להם שני ילדים, אולם היא מתה ב־1913 מטיפוס.
 ב־1914 נישא למרי בלנד, בת 17. הם נפרדו בתוך שנה, והתגרשו ב־1917. נולדה להם בת אחת.
 ב־1921 נישא לדניס דארסי, צרפתייה שפגש בניו יורק לאחר שפגע בה בטעות עם משאיתו. הנישואין נמשכו שנה.
 ב־1931 נישא לאווה בריידי (1898–1934), רקדנית שיגיונות זיגפלד בשיקגו לשעבר. היא נפטרה ב־1934 משחפת.
 ב־1941 נישא לאוולין מקלין, בתו של הבעלים לשעבר של הוושינגטון פוסט ובעלת יהלום הופ. נולדה להם בת אחת, מיימי ספירס ריינולדס (1942–2014), נהגת מרוצים ובעלת קבוצת הכדורסל בליגת ה-ABA, קנטקי קולונלס. אוולין נפטרה ב־1946 ממנת יתר של כדורי שינה.

 מותו 
ריינולדס נפטר מסרטן ב־13 בפברואר 1963 בבית משפחתו באשוויל.

 קישורים חיצוניים 





קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:ארצות הברית: אנטישמיות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1884
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1963