והבאלת

והבאלת (בארמית תדמורית ) או ספטימיוס ובאלתוס (בלטינית: Septimius Vaballathus; 259 בערך – 274 בערך) היה קיסר האימפריה התדמורית, שמרכזה היה בעיר תדמור (פלמירה) שבסוריה.

הוא עלה לשלטון כילד תחת אמו, זנוביה, אשר הובילה מרד נגד האימפריה הרומית והקימה את האימפריה התדמורית העצמאית.

 חייו המוקדמים 
לוקיוס יוליוס אורליוס ספטימיוס ובאלתוס (Lucius Julius Aurelius Septimius Vaballathus) נולד וגדל בעיר תדמור (פלמירה), יישוב נווה מדבר במדבר הסורי בשנת 259, לאודינת (אודיינאתוס), מלך-המלכים של תדמור, ולאשתו השנייה, מלכת תדמור, זנוביה.

ובאלתוס הוא הצורה הלטינית של שמו התדמורי, והבאלת, "מתנת אל-לאת ". מכיוון שהאלה הערבית אל-לאת זוהתה על ידי היוונים  עם האלה היוונית אתנה, הוא השתמש בשם "אתנודורוס" כצורה היוונית של שמו.

לווהבאלת היה אח למחצה, חירן הראשון, שנולד מאביו ואישה נוספת, שמלך כמלך-המלכים משותף עם אביו, וכן אח פחות מוכר, חירן השני. ייתכן שהיו לו גם אחים אחרים, שידועים רק מקובץ הביוגרפיות "היסטוריה אוגוסטה", הרניאנוס (Herennianus) וטימולאוס מתדמור . ייתכן שהרניאנוס הוא חירן, אולם ייתכן שטימולאוס הוא בדיה.

 כמלך 
 ירושת כס המלכות 
בשנת 267, קרוב משפחה, אולי בן אחות אמו של אביו, בשם מייאוניוס, רצח את אודינת ואת אחיו למחצה, חירן הראשון (בהיסטוריה אוגוסטה נקרא "הרודס"). החיבור הבלתי אמין "היסטוריה אוגוסטה" מציין את מייאוניוס כאחד מ"שלושים הטיראנים" שטענו לשלטון האימפריה הרומית בתקופת שלטונו של הקיסר הרומי גליאנוס. עם זאת, סביר להניח שמדובר בהמצאה; על פי הכרוניקן יואנס זונאראס, מייאוניוס הוצא להורג מיד לאחר הרצח. לאחר מות אודינת ובנו הבכור, השלטון עבר לבנו הצעיר, והבאלת. ובלאתוס הצעיר מונה למלך (rex clarissimus imperator dux Romanorum, "מלך המלכים המהולל" ו-"corrector totius orientis") האימפריה התדמורית בהיותו קטין, ועל כן אמו זנוביה שלטה כמלכה עוצרת והייתה השליטת בפועל של תדמור.

 שלטונו 
ממוזער|מטבעות הנושאים את דיוקנאותיהם של אורליאנוס וובאלתוס.
ממוזער|מטבע אנטוניניאנוס של ובאלתוס כאוגוסטוס.
בתחילה הכיר הקיסר הרומי אורליאנוס בשלטונו של ובאלתוס, אולי משום שאורליאנוס היה מעורב בסכסוך גדול עם האימפריה הגאלית במערב והיסס לפתוח במלחמה גלויה עם האימפריה התדמורית. להכרה הדדית זו מעידים מטבעות מוקדמים שהנפיקה זנוביה בשמו של ובאלתוס, שהכירו באורליאנוס כקיסר. במטבעות אלה אורליאנוס מוצג עונד כתר זוהר המסמל את עליונותו כקיסר, בעוד ובאלתוס עונד כתר של זר דפנה. המטבעות שהוטבעו באלכסנדריה הציגו את אורליאנוס בשנת שלטונו הראשונה ואת ובאלתוס בשנת שלטונו הרביעית, כאשר ובאלתוס אימץ תוארי כבוד שירש אולי מאביו אודינת. למרות שהאימפריה התדמורית התמקדה בתדמור, ובאלתוס וזנוביה כנראה בילו את רוב שלטונם באנטיוכיה, בירתה המנהלית של סוריה. היחסים בין האימפריה הרומית לאימפריה התדמורית, שזה עתה נוסדה, התדרדרו, וסדרה של כיבושים תדמוריים, שבוצעו תחת החסות ההגנתית של כפיפות לרומא, החלה בסביבות שנת 270.

באוקטובר 270, פלש צבא תדמורי של 70,000 איש למצרים הרומית, והכריז על זנוביה, אמו של ובאלתוס, כמלכת מצרים. המצביא הרומי טנאגינו פרובוס  הצליח לכבוש מחדש את אלכסנדריה בנובמבר, אך הובס ונמלט למבצר בבל , שם היה נצור על ידי זבדאס , מצביא תדמורי, שהמשיך בצעדתו דרומה וכבש את מצרים. לאחר מכן, בשנת 271, ספטימיוס זבאי , מצביא תדמורי נוסף ששירת את זנוביה, החל בפעולות צבאיות באסיה הקטנה, וזבדאס הצטרף אליו באביב של אותה שנה. התדמורים כבשו את הפרובינקיה גלטיה שבאסיה הקטנה, וכבשו את בירת האזור אנקירה, ובכך סימנו את ההיקף הגדול ביותר של ההתפשטות התדמורית.

אורליאנוס נעלם ממטבעות תדמור, בעוד זנוביה וובאלתוס אימצו את התארים "אוגוסטה" ו"אוגוסטוס". ובאלתוס כונה במטבעות "מלך, קיסר, דוקס רומאנום", "מנהיג הרומאים", ומרד גלוי נגד רומא החל.

 תבוסה 
ממוזער|מסלול מסע המלחמה של אורליאנוס נגד תדמור.
ממוזער|מקדש בל נשדד ונבזז על ידי הרומאים במהלך חורבן תדמור.
בשנת 272, הקיסר אורליאנוס חצה את מצר הבוספורוס והתקדם במהירות דרך אסיה הקטנה. בעוד שהמצביא הרומי מרקוס אורליוס פרובוס כבש מחדש את מצרים מידי תדמור, המשיך הקיסר בצעדתו וכבש את טיאנה, שהייתה בשליטת תדמור. עד לאותה נקודה הרס אורליאנוס כל עיר שהתנגדה לו, אך חס על טיאנה. חנינתו השתלמה, שכן ערים רבות נוספות נכנעו לו כשראו שהקיסר לא ינקום בהן.

לאחר שעבר דרך איסוס , ניצח אורליאנוס את זנוביה בקרב אימיי  ליד אנטיוכיה. צבאות תדמור נסוגו לאנטיוכיה, ולאחר מכן לאמסה, בעוד אורליאנוס התקדם וכבש את אנטיוכיה . התבוסה באמסה לרומאים אילצה את צבאות תדמור להתפנות לבירתם. הרומאים החלו במצור על תדמור, וניסו לפרוץ את הגנות העיר מספר פעמים אך נהדפו. עם זאת, המצב החמיר, ולכן זנוביה, אמו של ובאלתוס, עזבה את העיר ופנתה מזרחה כדי לבקש עזרה מהאימפריה הסאסאנית. הרומאים הלכו בעקבות המלכה, אסרו אותה ליד נהר הפרת והביאו אותה לקיסר. זמן קצר לאחר מכן, אזרחי תדמור ביקשו שלום, והעיר הוכנעה.

סוף שלטונו הסמלי של והבאלת הגיע לאחר הפסדו במצור על תדמור. והבאלת, אמו והמועצה שלה נלקחו לאמסה והועמדו למשפט. רוב אנשי השלטון הבכירים של תדמור הוצאו להורג, בעוד שגורלם של זנוביה ווהבאלת נותר לא ברור. למרות שאורליאנוס הוציא להורג את רוב אסיריו, סביר להניח שהוא חס על חיי המלכה ובנה כדי להציג אותם לראווה בטריומף (מצעד ניצחון) המתוכנן שלו.

על פי זוסימוס, ובאלתוס מת בדרך לרומא, אך תיאוריה זו לא אושרה ולא הופרכה. מקורות אחרים רמזו כי לאחר ששלח את זנוביה וובאלתוס המובסים לרומא, נתן אורליאנוס לשני המורדים לחיות, אך רק לאחר שהובלו ברחובות העיר הקיסרית בהתאם למסורות הרומיות של חגיגת ניצחונות צבאיים בתהלוכת ניצחון. תיאוריה זו נתמכת על ידי יחסו הדומה של אורליאנוס לטטריקוס הראשון  וטטריקוס השני  שליטי האימפריה הגאלית, אויבים ותיקים של רומא שהקיסר התיר להם לפרוש לאחר תבוסתם בקרב שאלון  בשנת 274.

גורלה של תדמור, לעומת זאת, השתנה לרעה. בשנת 273 החלה מהפכה על ידי ספטימיוס אפסאיוס (Septimius Apsaios), שהכריז על קרוב משפחה של זנוביה, ספטימיוס אנטיוכוס, כ"אוגוסטוס". אורליאנוס צעד לתדמור והרס אותה. מבנים נופצו, אזרחים הוכו ונטבחו, והמקדשים הקדושים ביותר של תדמור נבזזו. העיר הצטמצמה ונעלמה מהתיעודים ההיסטוריים מתקופה זו, ובכך הסתיימה שליטתה על אסיה הקטנה הרומית.

 קישורים חיצוניים 

 מטבעות ובאלתוס

הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:מלכים
קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:תדמור