ויליאם פינדלי (1741–1821)

ויליאם פינדלי (באנגלית: William Findley; בערך 1741 – 4 באפריל 1821) היה חקלאי ופוליטיקאי יליד אירלנד, אשר כיהן בשני בתי המחוקקים של המדינה וייצג את פנסילבניה בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1791–1799 ושוב בשנים 1803–1817. בסוף הקריירה שלו היה חבר בית הנבחרים הוותיק ביותר, והראשון שקיבל את תואר הכבוד "אבי הבית". פינדלי נבחר כחבר באגודה הפילוסופית האמריקאית בשנת 1789.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
ויליאם פינדלי נולד ב-1741 באלסטר שבאירלנד והיגר לפרובינציית פנסילבניה בשנת 1763. בשנת 1768 רכש חווה במחוז קמברלנד, פנסילבניה, שם נישא והקים משפחה. פינדלי עבד גם במשך תקופה כאורג. הוא היה בעל עבדים. במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית שירת בוועדת הפיקוח של מחוז קמברלנד, התגייס כחייל פשוט במיליציה המקומית, והתקדם לדרגת קפטן של הפלוגה השביעית ברגימנט השמיני של מתנדבי מחוז קמברלנד. בשנת 1783 העביר את משפחתו מעבר להרי האלגני למחוז וסטמורלנד שבפנסילבניה.

 קריירה ציבורית 
עם הגעתו לווסטמורלנד נבחר פינדלי כמעט מיד למועצת הצנזורים. מועצה זו נועדה להכריע האם חוקת פנסילבניה הרדיקלית משנת 1776 זקוקה לתיקון, ובמסגרתה ביסס פינדלי את מעמדו כתומך יעיל בעמדה שנחשבה רדיקלית בעיני "האנשים הטובים" של הפוליטיקה המדינתית.

בשנים שלאחר מכן כיהן פינדלי באסיפות הכלליות התשיעית עד השתים־עשרה ובמועצה המבצעת העליונה. הוא היה ממובילי סגנון פוליטי שבו מועמדים מבטאים בגלוי את האינטרסים וההצעות שלהם, בניגוד לסגנון ה"מנותק מאינטרסים" שחלק מהאבות המייסדים דמיינו. בשנת 1786 היה מבקר חריף של בנק צפון אמריקה, הבנק המרכזי הראשון של האומה, והאשים את רוברט מוריס, מפקח הכספים של הקונגרס הקונטיננטלי, בשימוש בבנק לצורך העשרתו האישית. פינדלי גם פרסם אמירה של המחוקק יו הנרי ברקנרידג' שלפיה "העם הם טיפשים" על התנגדותם לבנק, ותרם בכך לתבוסתו של ברקנרידג' בבחירות שלאחר מכן.

פינדלי היה קול אופוזיציוני מרכזי בוועידה של פנסילבניה שאשררה את חוקת ארצות הברית, והיה בין החותמים על מסמך "דעת המיעוט". במהלך דיוני הוועידה לעגו לו תכופות בני המעמד הגבוה, שניסו להציגו כ"איכר כפרי ולא משכיל". באחד המקרים חלקו עליו ג'יימס וילסון, ציר בוועידה החוקתית, ותומאס מקיין, נשיא בית המשפט העליון של פנסילבניה, בנוגע לטענה שלו על משפטי מושבעים בשוודיה. יומיים לאחר מכן שב פינדלי עם "פירושיו של ויליאם בלקסטון לחוקי אנגליה" והוכיח כי דבריו היו נכונים.

פינדלי היה בין המנהיגים בוועידה שכתבה בשנת 1789 חוקה חדשה לפנסילבניה. כאנטי־פדרליסט כתב מאמרים בשם העט "קצין מן הצבא הקונטיננטלי לשעבר".

לאחר שכיהן בבית הנבחרים של פנסילבניה, נבחר בשנת 1791 לקונגרס השני מטעם המחוז שממערב להרים, לאחר שנכשל בניסיון להיבחר לקונגרס הקודם בשנת 1788. פינדלי כיהן בקונגרסים השני עד החמישי. כרפובליקני ג'פרסוניאני, התנגד לתוכניות הכלכליות של מזכיר האוצר הפדרליסטי אלכסנדר המילטון ותמך בזכויות המדינות. בשנת 1794 סייע, כקול מתון, להרגיע את הלהט של מרד הוויסקי. בשונה מדמוקרטים־רפובליקנים רבים, הוא התנגד לעבדות.

לאחר שסירב למועמדות לקונגרס השישי, נבחר כחבר הסנאט של פנסילבניה, לאחר שהסכים ששמו יופיע ברשימה המקומית כדי לגייס תמיכה מערבית בקמפיין של תומאס מקיין למשרת המושל.

פינדלי נבחר לקונגרס השמיני וכיהן בו עד הקונגרס הארבעה־עשר, בשנים הסוערות של קשר בר, האמברגו ומלחמת 1812, כתומך נלהב של תומאס ג'פרסון וג'יימס מדיסון. הוא נודע בכינוי "פינדלי המכובד", ובשל הוותק הרב שלו הוענק לו בשנת 1811 התואר "אבי הבית", והוא היה הראשון שקיבל תואר כבוד זה. הוא נפטר בביתו שעל גדות נחל לויאלהאנה בפנסילבניה ב־5 באפריל 1821, ונקבר בבית העלמין יוניטי שבעיר לטרוב.

 קישורים חיצוניים 



קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1741
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1821