בג"ץ אביחי אברהם בוארון נגד היועץ המשפטי לממשלה

בג"ץ 28158/56 אביחי אברהם בוארון נ' היועץ המשפטי לממשלה המוכר גם בשם בג"ץ הפצ"רית או בג"ץ היועמ"שית שנפסק ב-16 בנובמבר 2025 הוא פסק דין העוסק בשאלה מי הוא הגורם המוסמך לפקח על חקירת המשטרה בעניין פרשת הדלפת הסרטון ממחנה שדה תימן, וכן בחוקיות ובסמכותיות החלטת שר המשפטים יריב לוין למנות את השופט בדימוס אשר קולה כפרקליט מלווה בפרשה. בפסק הדין נקבע כי מדובר בסיטואציה חריגה ביותר בה היועצת המשפטית לממשלה ופרקליט המדינה מנועים מלעסוק בחקירת הפרשה עקב חשש לניגוד עניינים, ולכן מתאפשרת התערבות של דרג פוליטי בקביעת זהות הפרקליט המלווה שיקבל את סמכויות היועצת לצורך חקירה ספציפית זו. עם זאת נפסלה בחירתו של שר המשפטים יריב לוין, ונקבעו קריטריונים שעל המיועד לתפקיד לעמוד בהם.

רקע

ביולי 2024 נפתחה חקירה פלילית על ידי המשטרה הצבאית בחשד להתעללות בעציר פלסטיני מרצועת עזה במחנה שדה תימן. במהלך החקירה הודלף סרטון ערוך של ההתעללות לחדשות 12, שפורסם בליווי קריינות של גיא פלג. בעקבות הדלפת חומרי החקירה בפרשה לחדשות 12, עתרו לבג"ץ פורום "בוחרים בחיים" וסנגוריהם של החשודים, בדרישה לחקירה פלילית בעניין ההדלפה. הפרקליטה הצבאית הראשית, אלופה יפעת תומר-ירושלמי, הורתה על בדיקה פנימית בראשות סגנה, אל"ם גל עשהאל. חקירה זו הסתיימה בקביעה כי לא ניתן לזהות את המדליף, והסרטון הגיע לידיהם של גורמים רבים. מסקנות הבדיקה הועברו לבג"ץ, אשר בעקבות הממצאים לא הורה לפתוח בחקירה פלילית.

במענה לעתירות שדרשו שחקירת ההדלפה תבוצע על ידי גוף חיצוני לצה"ל הגישו היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה ופרקליט המדינה תשובה לבג"ץ כי לאחר התייעצות הוחלט כי אין צורך בכך, מכיוון שהם סוברים ש"מערכת האכיפה בצה"ל היא הגורם שעליו לעסוק בעניינם של קצינים וחיילים; וכי אין סיבה להטיל בה דופי", וכן הם סוברים ש"הבדיקה מתנהלת לפי אמות המידה הנדרשות, באופן מקצועי ועצמאי". במענה לעתירה מאוחרת יותר קבעה היועמ"שית כי "לא נמצאה ולו אינדיקציה ראשונית המצביעה על מקור העברת המידע" וכי כל אמצעי החקירה מוצו.

ב-29 באוקטובר 2025 הודיעה היעומ"שית על פתיחת חקירה פלילית בעקבות מידע מהשב"כ. על פי החשד, דוברת הפרקליטות הצבאית ל' הדליפה שני סרטונים לגיא פלג.

ב-1 בנובמבר שלח שר המשפטים יריב לוין מכתב ליועמ"שית בו קבע כי הוא אוסר עליה לעסוק בפרשה עקב חשד לניגוד עניינים, ומתוקף סמכותו מ לחוק שירות המדינה (מינויים) הוא מטיל את סמכויות החקירה על גורם אחר. בתגובה שלח המשנה ליועצת המשפטית, גיל לימון, חוות דעת הקובעת שאין בסמכותו של השר לקבוע ניגוד עניינים. שר המשפטים הודיע כי הוא "דוחה על הסף" את חוות הדעת ובאותו יום הודיע על מינויו של נציב תלונות הציבור על שופטים, השופט בדימוס אשר קולה, לפרקליט המלווה של החקירה.

ב-6 בנובמבר ביקשה היועמ"שית את חוות דעתה של היועצת המשפטית למשרד המשפטים בנוגע לטענות על חשד לניגוד עניינים. בחוות דעתה של יועמ"שית משרד המשפטים נקבע כי היועצת המשפטית לממשלה מנועה מלעסוק בחקירה עקב הסתברות גבוהה שתצטרך לתת עדות במסגרת הפרשה. כך גם נקבע כי המשנה לפרקליט המדינה מנוע מלעסוק בחקירה. לאחר מכן מינה לוין את קולה למפקח על החקירה. בתגובה הוציאה היועמ"שית חוות דעת כי החלטתו של לוין אינה חוקית והיא מסרה את ניהול החקירה לידי גורמים בפרקליטות המדינה שאין להם מניעה של ניגוד עניינים.

בתוך כך הוגשו לבג"ץ שתי עתירות בנושא זה:
 עתירה של חבר הכנסת אביחי בוארון ועמותת לביא זכויות האזרח מינהל תקין ועידוד ההתיישבות שביקשה למנוע מהיועמ"שית לעסוק בפרשה.
 עתיר של עמותת משמר הדמוקרטיה הישראלית שביקשה לבטל את החלטת שר המשפטים למנות את אשר קולה לפרקליט מלווה של החקירה.
ב-11 בנובמבר התקיים דיון בבג"ץ בשתי העתירות יחדיו, בהרכב שכלל את השופטים  יעל וילנר, אלכס שטיין וגילה כנפי-שטייניץ. במהלך הדיון הטיחו השופטים שאלות קשות במייצגי היועמ"שית ובמייצגי השר לוין, בסופו ביקשו השופטים שהצדדים יגיעו לידי פשרה ויגישו תשובה לבג"ץ עד יומיים לאחר מכן. הצדדים לא הגיעו לידי פשרה.

פסק הדין
ב-16 בנובמבר, בהחלטת פה אחד של הרכב השופטים, נפסק כי מדובר במקרה "נדיר שבנדיר" עם "נסיבות חריגות וקיצוניות" שמצדיק התערבות של שר המשפטים, אף אם נגרמת לכאורה פגיעה בעקרון הפרדת הרשויות, בין השאר מפני שלא מדובר בהתערבות ישירה בחקירה מתנהלת אלא בקביעת זהות הגורם המלווה את החקירה. השופטים דחו את טענת הפרקליטות כי החלטת שר המשפטים לא בוצעה מאחורי "מסך בערות" וכי "אין מנוס מלהכשיר את השימוש בסמכות השר מכוח סעיף 23א (ד) לחוק". השופטים שבו והדגישו שמדובר במקרה-קצה ייחודי והשופט אלכס שטיין הביע את תקוותו שהמקרה אכן "יישאר ייחודי ולא יחזור על עצמו".

במסגרת פסק הדין קבעה השופטת יעל וילנר כי העברת הסמכות צריכה להיעשות לעובד מדינה בכיר, משפטן מובהק, שתחום עיסוקו כרוך בהפעלת שיקול דעת בתחום התביעה או החקירה הפלילית. נקבע גם שלא ניתן להעביר סמכות לעובד מדינה בעל שיוך פוליטי, בעבר או בהווה. השופטים המליצו לגורם שימונה להתייעץ עם גורמים בפרקליטות מהדרגים הלא-בכירים שאינם תחת חשש ניגוד עניינים.

השופטים גם קבעו כי מינויו של אשר קולה עומד בכל אמות המידה שקבעו, אך לפי  לחוק נציב תלונות הציבור על שופטים הוא מנוע מלעסוק ב"עיסוק אחר". נקבע גם כי אף הכרזה על "נבצרות" זמנית של הנציב קולה לא תפתור את הבעיה. לפיכך נותר לשר לוין למנות פרקליט מלווה אחר לחקירה לפי אמות המידה שקבע בית המשפט.

בעקבות פסק הדין
פסק הדין נתפס כניצחון לשר המשפטים יריב לוין, שכן הוא העביר את ההחלטה על זהות המפקח לידיו ומנע מהפרקליטות לטפל בנושא בעצמה. עם זאת, בית המשפט הגביל את כוחו של השר בכך שהציב תנאים שונים בנוגע למינוי. הפסיקה עוררה תגובות שונות במערכת המשפטית והפוליטית. היו שטענו כי מדובר בפסק דין חכם ומאוזן המחזק את בית המשפט העליון, בעוד אחרים טענו כי הוא יוצר תקדים מסוכן ומהווה מכה למוסד היועץ המשפטי לממשלה ועצמאותו.

ב-18 בנובמבר מינה לוין את השופט בדימוס יוסף בן חמו לפרקליט המלווה של החקירה אף כי עלו ספקות ביחס לעמידתו באמות המידה שקבע בג"ץ, ונימק זאת בכך שלא מצא עובד מדינה שעומד באמות מידה אלה. את הבעיה שבן-חמו אינו עובד מדינה לוין פתר לכאורה באמצעות קליטתו המהירה לשירות המדינה.

משמר הדמוקרטיה הישראלית הגיש עתירה לבג"ץ בבקשה לדיון נוסף בתקדים שנקבע בפסק הדין לפיו הסמכות למנות את מלווה החקירה נתונה לשר המשפטים, ובבקשה לעכב את המינוי עד להחלטת בג"ץ בנושא. ב-20 בנובמבר הוציא נשיא בית המשפט העליון יצחק עמית צו ארעי לעיכוב המינוי. פרקליטות המדינה הגישה אף היא בקשה לדיון נוסף בתקדים שנקבע בפסק הדין.

במקביל הגישו לשכת עורכי הדין בישראל והתנועה למען איכות השלטון בישראל עתירות לבג"ץ נגד החלטתו של השר לוין למנות את השופט בן חמו לפרקליט המלווה של חקירת הפצ"רית. פרקליטות המדינה, בתגובתה לבג"ץ, תמכה בדרישה לביטול מינויו של בן חמו, ואילו השר לוין, בתגובתו לבג"ץ, טען שהמינוי בוצע בסמכות חוקית מלאה, בהליך סדור ותקין ובהתאם לעקרונות שנקבעו בפסיקת בית המשפט. הדיון בעתירות אלה נערך ב-27 בנובמבר 2025 ושודר בשידור חי. ב-3 בדצמבר פסל בג"ץ את מינויו של בן חמו, בנימוק שאינו עומד בקריטריונים שקבע בג"ץ.

ניסיון נוסף של יריב לוין למנות את אשר קולה
לוין פנה לבג"ץ, בהמשך לפסק הדין שפסל את מינויו של אשר קולה, בבקשה "למתן הבהרה באשר לאפשרות לבחון מחדש את הטלת התפקיד על השופט (בדימ') אשר קולה, באופן שיצא לחופשה מתפקידו כנציב תלונות הציבור על שופטים לתקופה קצובה מראש, שבמהלכה ילווה את החקירה", ב-23 בדצמבר דחה בג"ץ את בקשתו בשלושה נימוקים, שדי בכל אחד מהם לדחייתה:
 עם מתן פסק דין בית המשפט מסיים את מלאכתו, וממילא בית משפט זה אינו מקיים הליך "הבהרה" של פסק דין.
 אף אם היה בנמצא הליך שכזה, נראה שעניינה של הבקשה אינו ב"הבהרת" פסק הדין, אלא בבקשה למתן החלטה מקדמית – "פרה-רולינג" – שבמסגרתה יבחן בית המשפט האם המינוי המוצע אפשרי בגדרי הדין. ברי כי גם הליך שכזה אינו בנמצא, ובית משפט זה לא נוהג לחוות דעתו לבקשת גורם מנהלי באשר לכשרות מעשה מנהלי עתידי שבכוותנו לבצע.
 החובות המוטלות על הנציב בהתאם לדין חלות עליו גם כשהוא מצוי ב"חופשה" וכאשר הוא עודנו מכהן בתפקידו, ובכלל זה האיסור על עבודה נוספת.
בג"ץ ציין כי פתוחה בפני לוין האפשרות לבקש שבג"ץ הוא שימנה את הגורם המלווה.

דיון נוסף

במענה לבקשות של משמר הדמוקרטיה הישראלית  ופרקליטות המדינה לדיון נוסף, קבע נשיא בית המשפט העליון יצחק עמית דיון נוסף בבג"ץ, בפני הרכב של כל 11 השופטים המכהנים בבית המשפט העליון: הנשיא יצחק עמית, המשנה לנשיא נעם סולברג והשופטים דפנה ברק-ארז, דוד מינץ, יעל וילנר, עופר גרוסקופף, אלכס שטיין, גילה כנפי-שטייניץ, חאלד כבוב, יחיאל כשר ורות רונן. הדיון הנוסף יעסוק בשתי שאלות עקרוניות:
"א. שאלת תחולתו של סעיף 23א(ד) לחוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט-1959, וכן גדרי סמכותו ושיקול דעתו של שר המשפטים לפי סעיף זה, בכל הנוגע לניהולה של חקירה פלילית קונקרטית.
ב. שאלת קיומו והיקפו של כלל בדבר ניגוד עניינים גורף או מערכתי באשר לעיסוק בעניין מסוים, ובחקירה פלילית קונקרטית בפרט."
הנשיא עמית הדגיש כי
"בהינתן כי מטרתו העיקרית של הדיון הנוסף היא להעמיד הלכה על מכונה במישור העקרוני, וכי לשם קיום תכלית זו בצורה מיטבית, יש יתרון בניהול הליך סדור ומעמיק בפני הרכב מורחב של בית משפט זה; ומנגד, בשים לב לצורך במינוי גורם מלווה לשם ליווי החקירה הנוגעת למקרה הפרטני שנדון בפסק הדין מושא הבקשות – הדיון הנוסף יעסוק בשאלות העקרוניות שפורטו לעיל בלבד, ולא ביישומן על נסיבות העניין הקונקרטי. בהתאם, מובהר כי ההכרעה בדיון הנוסף לא תחול על הליך החקירה הפרטני שנדון בפסק הדין מושא הבקשות."

, שבו יעסוק הדיון, קובע: "היה נושא משרה מנוע מלעסוק בעניין מסוים במסגרת תפקידו, רשאי השר, לאחר התייעצות עם נציב השירות, להטיל על עובד מדינה אחר למלא את התפקיד באותו עניין עד שתוסר המניעה."

קישורים חיצוניים




 יאיר שגיא וברק מדינה, פסק הדין בבג״ץ בוארון: בחינה ביקורתית, ICON-S-IL Blog, 24 בנובמבר 2025



הערות שוליים

קטגוריה:פסקי דין של בג"ץ
קטגוריה:פסקי דין של בג"ץ בשנת 2025
קטגוריה:היועץ המשפטי לממשלה