אדריכלות עוינת

אדריכלות עוינת (או אדריכלות נגד חסרי בית) היא סוג של אדריכלות המתכננת את המרחב הציבורי באופן הנועד להסיר מחוסרי בית. אדריכלות זו נפוצה במיוחד בארצות הברית, באזורים עם כמות גבוהה של מחוסרי בית כגון לוס אנג'לס וניו יורק, אך בהמשך אומצה גם באירופה.

אחד ממקדמי האדריכלות העוינת היה רוברט מוזס, מתכנן עירוני יהודי־אמריקאי, שנחשב 'מתכנן־על' שהשפיע על התפתחות העיר ניו יורק ופרבריה באמצע המאה ה־20. האדריכלות העוינת ידועה בעיקר בשל ספסלים שלא ניתן לישון עליהם. ספסלים אלו אומצו בערים גדולות כגון טוקיו ולונדון. לרוב, ספסלים אלו בנויים בזווית עקומה למטרה זו.

 ביקורת 
נכון למרץ 2020, אין מחקר אמפירי המוכיח את יעילותה של האדריכלות העוינת נגד מחוסרי בית או אוכלוסיות מיעוט. בנוסף לכך, רבים טוענים כי האדריכלות העוינת פוגעת באוכלוסיית מחוסרי הבית, בין האוכלוסיות המוחלשות ביותר, ושמשטחים עם ברגים (כפי שהוצע במקרים מסוימים של אדריכלות עוינת) עלולה לפגוע בעוברי אורח ובמחוסרי בית כאחד.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:עיצוב עירוני
קטגוריה:סקייטבורדינג
קטגוריה:הנדסה חברתית (מדעי המדינה)