מודל מקור-מסנן

מודל מקור-מסנן מייצג דיבור כשילוב של מקור הצליל, כגון מיתרי הקול, ומסנן אקוסטי ליניארי, כמו מערכת הקול. למרות היותו קירוב בלבד, המודל נמצא בשימוש נרחב במספר יישומים כגון סינתזת דיבור וניתוח דיבור בשל פשטותו היחסית. הוא קשור גם לחיזוי ליניארי. פיתוח המודל נובע, במידה רבה, מעבודתו המוקדמת של גונאר פאנט, אם כי אחרים, בעיקר קן סטיבנס, תרמו גם הם באופן משמעותי למודלים העומדים בבסיס הניתוח האקוסטי של דיבור וסינתזת דיבור. פאנט התבסס על עבודתם של טסוטומו צ'יבה ומסאטו קאג'יאמה, שהראו לראשונה את הקשר בין התכונות האקוסטיות של תנועה לצורת מערכת הקול.

הנחה חשובה שנעשית לעיתים קרובות בשימוש במודל מקור-מסנן היא חוסר התלות בין המקור והמסנן. לאור זה, יש להתייחס למודל בצורה מדויקת יותר כ"מודל מקור-מסנן בלתי תלוי".

 היסטוריה 
בשנת 1942, החוקרים היפנים צ'יבה וקאג'יאמה פרסמו את מחקרם על אקוסטיקה של תנועות ומערכת הקול בספרם, "התנועה: טבעה ומבנהה". על ידי יצירת מודלים של מערכת הקול באמצעות צילום רנטגן, הם הצליחו לחזות את תדרי הפורמנט של תנועות שונות, ובכך ליצור קשר בין השניים. גונאר פאנט, מדען דיבור חלוץ, השתמש במחקרם של צ'יבה וקאג'יאמה שכלל צילום רנטגן של מערכת הקול כדי לפרש את הנתונים שלו על צלילי דיבור ברוסית בספר "תיאוריה אקוסטית של הפקת דיבור", אשר ביסס את מודל המקור-מסנן.

 מידול הפקת דיבור אנושי 
ממוזער|216x216 פיקסלים|שילוב אפשרי אחד של מקור ומסנן במערכת הקול האנושית
בדיבור אנושי, מקור הקול הוא שפתות הקול, שיכולים להפיק צליל מחזורי כשהם מכווצים או צליל א-מחזורי (רעש לבן) כשהם רגועים. המסנן הוא שאר מערכת הקול, שיכולה לשנות צורה באמצעות מניפולציה של הלוע, הפה וחלל האף. פאנט משווה באופן גס את המקור והמסנן לפונציה  וארטיקולציה , בהתאמה. המקור מייצר מספר הרמוניות בעלות אמפליטודות משתנות, אשר עוברות דרך מערכת הקול ומוגבלות או מוחלשות כדי לייצר צליל דיבור.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אקוסטיקה
קטגוריה:קול