דיוקן דורותי סאבאג', ויקונטית אנדובר, ואחותה אליזבת טימבלבי

דיוקן ליידי אליזבת טימבלבי ואחותה הוא ציור מאת אנתוני ואן דייק הוא יצירה מובהקת של תקופת הבארוק, והוא מגלם בתוכו רבדים חזותיים, רגשיים, פוליטיים ודתיים. הציור מתאר את האחיות דורותי ואליזבת סאבאג', בנותיו של תומאס, הרוזן הראשון מסאבאג' , בתקופה של מתח דתי ופוליטי באנגליה. זהו דיוקן כפול יוצא דופן, המתמקד באינטימיות נשית אך חושף גם תחושת ריחוק, כפייה ואף שתיקה טעונה בין הדמויות.

 רקע היסטורי ואישי 
דורותי ואליזבת היו בנות למשפחת אצולה קתולית בתקופה בה הקתוליות באנגליה הייתה מיעוט נרדף. נישואיהן של השתיים עוררו שערוריות בחוגי האצולה האנגלית: דורותי נישאה ללורד אנדובר (ויקונט אנדובר) בטקס קתולי וללא רשות הוריה, מה שהוביל לרכילות ומתח עם משפחת הבעל הפרוטסטנטית. נמסר כי הוריו של אנדובר היו "ביגון רב", וכי אמה של דורותי "העמידה פנים שהיא כועסת", אך למעשה תמכה בה בסתר. שמועות נפוצו שדורותי אף קיבלה על עצמה את הקתוליות. אליזבת נישאה גם היא בנישואין קתוליים ללורד טימבלבי, מה שחיזק את הזיהוי שלה כשותפה למרד הדתי-חברתי שעמד בלב הסיפור המשפחתי.

בעבר סברו כי דורותי היא האחות היושבת מימין, המקבלת את הוורדים מידיו של קופידון – כהתייחסות לשמה ולקדושה סנט דורותי. אך כיום, לפי עותק מקורי ממשפחת סאבאג', ידוע כי דורותי היא הדמות העומדת משמאל, ואילו אליזבת היא זו הלובשת שמלה בצבע זעפרן ומקבלת את הוורדים – לא כסמל לקדושה, אלא ככלה טרייה הנכנסת לעולם הנישואין.

 תיאור חזותי 
הציור מציג את שתי האחיות בעמידה קרובה אך עם ריחוק רגשי ברור. אליזבת עומדת בצד ימין, לבושה בשמלה מפוארת בצבע זעפרן – צבע שזוהה אז עם בגדי כלולות ביוון העתיקה, ומקבלת ביד רפה ורדים מקופידון, אל האהבה הארוטית. אך היא אינה נראית שמחה: מבטה מרוחק, והאופן שבו ידה כמעט מועכת את הוורדים רומז לתחושת כפייה או הסתייגות. קופידון עצמו נראה כאן כדמות סמלית בלבד, מנותקת רגשית מהסצנה, והוא ממלא תפקיד של שליח ולא של כוחות אהבה חיים ונושמים.

דורותי, משמאל, לובשת בגד כהה יותר, ומתעסקת בשאל חום שהיא מסדרת על כתפה. גופה מצטלב עם שרשרת זהב ארוכה החוצה את בטנה – אולי כסמל למעמד ועושר, אך אולי גם כייצוג של "כבלים" חברתיים. שתיהן עונדות פנינים על צווארן – תכשיט שמסמל נשיות, טוהר, אך גם עצב. תסרוקותיהן עדכניות לתקופה, עם תלתלים עדינים וצנופים בצידי הפנים.

 רקע וסביבה 
מאחורי האחיות נמשך וילון ירוק כהה באי-סדר, ומאחוריו נשקף גן, אך הגן אפור, מוצל, והשמיים מעליו כבדים ומעוננים. הצופה אינו מקבל תחושת אור או חופש, אלא תחושת הדחקה וסערה סמויה. הווילון הסגור למחצה והעננים הכבדים הם סמל לרגשות מוכחשים, לעולם חיצוני מלחיץ, ואולי אף לדרמה הפנימית של הדמויות עצמן.

 סמליות 
הציור עשיר במשמעויות סמליות, רבות מהן מעוגנות באמנות הרנסאנס והבארוק אך מקבלות כאן עיבוד אישי וטעון. הוורדים – סמל אהבה ותשוקה – מוצגים כפרח שניתן אך כמעט נרמס. קופידון, אל האהבה, משולל חיות או שובבות. צבע הזעפרן של שמלת אליזבת, שביוון העתיקה ייצג כלולות ואביב, עומד בניגוד לשל החום שהיא עוטה – סמל לשמרנות או כובד רגשי. השרשרת הזהובה של דורותי, שמקיפה את גופה, מעלה שאלות על זהות נשית, כפייה וחופש. הפנינים שנענדות על צווארי האחיות מרמזות הן על יוקרה וטוהר, והן על כאב פנימי. השמיים המעוננים והווילון החסום מייצרים אווירה דחוסה, כמעט קודרת – ואולי גם ביקורת שקטה על מוסד הנישואין ככפוי או נטול רגש.

 סגנון ומעמד היצירה 
הציור הוא אחת הדוגמאות המשובחות לסגנון הדיוקן הזוגי שואן דייק הכניס לאנגליה – סגנון פחות פורמלי, בעל תנועה וזרימה, המדגיש לא רק את תפארת הבגדים אלא גם את אישיות הדמויות. ואן דייק היה מהאמנים הראשונים שהציגו נשים אצילות לא כקישוטים או סמלים בלבד, אלא כנשים חושבות, חשות ומורכבות. הציור ככל הנראה צויר כולו בידי ואן דייק עצמו – ללא עזרת סדנה – דבר חריג לאמן כה מבוקש. כל פרט – מבדי המשי המנצנצים ועד האור הרך על הלחיים – מעיד על שליטה עילאית בטכניקה ושימוש חכם באור וצל ליצירת דרמה.

הערות שוליים

קטגוריה:אנתוני ואן דייק: ציורים
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:הגלריה הלאומית (לונדון)
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורים של קופידון
קטגוריה:ציורי פרחים