חניתית אדומת-מצח

חֲנִיתִית אֲדֻמַּת-מֵצַח (שם מדעי: Pseudagrion sublacteum) היא מין של שפרירית ממשפחת הרומחיתיים. היא מצויה באפריקה שמדרום לסהרה עם כיסים נוספים בצפון אפריקה ובמזרח התיכון. בישראל היא נפוצה לאורך השבר הסורי-אפריקני ובעמקים.

 טקסונומיה 
מתוארים שני תת-מינים:

 P. s. sublacteum - תת-המין הטיפוסי, המצוי ברוב תחום התפוצה על פני מרבית האזור האפרוטרופי, עם כיס נוסף במרוקו
 P. s. sublacteum - תת-מין אנדמי לאזור מצומצם בלבנט, זהה במבנה לתת-מין הטיפוסי, אך בעל צבעים מעט שונים

 תיאור 
מידות: אורך כולל 32–39 מ"מ (מתוכם הבטן 25–33 מ"מ), מוטת כנפיים 42–48 מ"מ, ואורך כנף אחורית 17–23 מ"מ.

♂: אצל זכרים בוגרים החצי הקדמי של הראש, כולל העיניים, בצבע אדום-דובדבן עד כתום בולט. על החזה והחצי האחורי של הראש פסים דקים בצבע שחור, וביניהם גוון חום. צידי החזה כחלחלים, ולחלקים העליונים של פרקי הבטן ב-S3–S7 דוגמת "טילים" שחורה. פרקים S8–S9 כחולים עם טבעות שחורות בקצה.

♀: הנקבות בצבע חום בהיר, עם מעט סימנים שחורים. היקף וצורת הסימנים הללו אינם דומים לנקבות אחרות ממיני המשפחה באזורנו.

גם לזכרים של דקרית אדומת-עין יש עיניים אדומות, אך אצלם הצבע השחור בחלקים העליונים חלק ללא דוגמה, ורק S9–S10 כחולים. בנוסף, גם כמות הצבע האדום על הראש שונה.

 אקולוגיה 
עונת התעופה של הבוגרים היא בעיקר מאפריל עד נובמבר, אך הם יכולים גם להקדים.

 תפוצה 
המין נפוץ באפריקה שמדרום לסהרה דרומה עד לצפון דרום אפריקה, עם כיסים נוספים מצפון ומצפון-מזרח לתחום התפוצה העיקרי בצפון מרוקו ובלבנט (סוריה, ישראל, וירדן) בהתאמה. אוכלוסיות מנותקות אלו נחשבות כנובעות מאזור רציף לשעבר בתקופה הלחה באפריקה בתקופת ההולוקן המוקדם, והתפצלו בעקבות המידבור של חגורת ערב והסהרה בסיום תקופה זו.

 בית גידול 
בית הגידול המועדף עליה הוא פלגים ונהרות זורמים, נדירה יותר במים עומדים. מעדיפה נוף פתוח יחסית.

 גלריה 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1893
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרדיננד כרש
קטגוריה:שפריריות