תקרית פנלו

תקרית פנלו (באנגלית: Venlo incident) הייתה מבצע חשאי שבוצע ב־9 בנובמבר 1939 על ידי סוכני האס-דה מסוכנות המודיעין של המפלגה הנאצית הגרמנית, (הסיקרהייטסדינסט Sicherheitsdienst SD), שהוביל ללכידתם של שני סוכני השירות החשאי הבריטי במרחק חמישה מטרים מן הגבול הגרמני-הולנדי, בפאתי העיר ההולנדית פנלו.

התקרית נוצלה מאוחר יותר בידי ממשלת גרמניה הנאצית כדי לקשר את בריטניה לניסיון ההתנקשות הכושל של גאורג אלזר (Georg Elser) ב־אדולף היטלר בבירגרברויקלר במינכן ב־8 בנובמבר 1939, וכן להצדקת פלישת גרמניה להולנד (שהייתה אז מדינה נייטרלית) ב־10 במאי 1940.

 רקע 
שמאל|ממוזער|מפה של העיר פנלו, על נהר המז, משנת 1850
לאחר הכרזת המלחמה של בריטניה על גרמניה הנאצית ב־3 בספטמבר 1939, ראש ממשלת בריטניה נוויל צ'מברלין המשיך בניסיונות להגיע לשלום לאחר פשרה עם גרמניה לפני שיישפך יותר מדי דם. ממשלת בריטניה הייתה מודעת היטב לקיומה של התנגדות נרחבת בקרב מפקדי הצבא הגרמני.

בסתיו 1939, האופוזיציה הגרמנית פנתה לבריטניה: באוקטובר, עורך דין ממינכן יוזף מילר יצר קשר עם הבריטים דרך הוותיקן, ביוזמת קולונל הנס אוסטר. תאודור קורדט, אחיו הצעיר של אריך קורדט, פעל במקביל בברן להשגת מטרות דומות.

היזם והתעשיין השוודי בירגר דאהלרוס ניסה לקדם שלום באמצעות דיפלומטיית “דילוגים”, חלק ממנה בוצע על אדמת הולנד. בתחילת אוקטובר, שגריר הולנד באנקרה, פיליפס כריסטיאן ויסר, העביר הצעות שלום על פי רעיונות דאהלרוס, שהובאו על־ידי סגן הקנצלר לשעבר של היטלר ובהמשך השגריר בטורקיה, פרנץ פון פאפן, לשגריר הבריטי סר יו נצ'בול-האג'יסן.

כל המאמצים הדיפלומטיים למניעת מלחמת העולם השנייה באירופה בימים שלפני פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939 נכשלו. לכן, כאשר פליט גרמני בשם פישר הצליח לזכות באמונו של המנהיג הקתולי הגרמני הגולה, קארל שפיקר, שהיה מקור מודיעיני בריטי בהולנד, שירות המודיעין הבריטי (SIS) התעניין במידע שפישר הציע.

 פגישות חשאיות 
ממוזער|וולטר שלנברג
בתחילת ספטמבר 1939, אורגנה פגישה בין פישר לבין סוכן שירות המודיעין הבריטי (SIS) קפטן סיגיסמונד פיין בסט. בסט היה קצין מודיעין מנוסה, שפעל תחת מסווה של איש עסקים המתגורר בהאג עם אשתו ההולנדית.

בפגישות הבאות השתתף גם מייג'ור ריצ'רד הנרי סטיבנס, איש מודיעין פחות מנוסה, שפעל בחשאי עבור שירות המודיעין הבריטי (SIS) בתפקיד קצין ביקורת דרכונים בהאג. סגן דירק קלופ, קצין צעיר בצבא ההולנדי, גויס לסייע לבסט ולסטיבנס במעבר דרך האזורים של הצבא ההולנדי הסמוכים לגבול גרמניה, ביוזמת ראש המודיעין הצבאי ההולנדי, מייג'ור־גנרל יוהאן ואן אורסקוט. ואן אורסקוט התיר לקלופ להיות נוכח בפגישות החשאיות, אך אסר עליו להשתתף בהן בפועל בשל נייטרליותה של הולנד.

בפגישות הראשונות, פישר הביא משתתפים שהתחזו לקצינים גרמניים שתמכו במזימה נגד היטלר והביעו עניין בקביעת תנאי שלום עם בעלות הברית במקרה שהיטלר יודח מהשלטון. כאשר הצלחתו של פישר בארגון הפגישות עם הסוכנים הבריטיים נודעה, התחיל שטורמבאנפיהרר ולטר שלנברג, מהמחלקה למודיעין חוץ של הסיקרהייטסדינסט, להשתתף בפגישות אלו. בהתחזותו ל"האופטמן שאמל", שלנברג היה אז סוכן מהימן של היינריך הימלר ושמר על קשר קרוב עם ריינהרד היידריך במהלך מבצע פנלו.

בפגישה האחרונה בין סוכני שירות המודיעין הבריטי (SIS) לבין קציני ה־SD הגרמניים ב־8 בנובמבר, הבטיח שלנברג להביא לפגישה גנרל ביום שלמחרת. במקום זאת, הגרמנים שמו קץ לשיחות בחדות כאשר חטפו את בסט וסטיבנס.
 דיווחי עיתונות 
התקרית בפנלו דווחה לראשונה בעיתונות הבריטית ב־10 בנובמבר 1939:

בעוד שהתקשורת הבריטית לא הייתה מודעת לכך ששני סוכני SIS בריטים היו מעורבים בתקרית בגבול, סר אלכסנדר קדוגן, תת-שר החוץ, היה מודע לכך, כפי שרשם ביומנו:

תרגום: "אנשינו, שפגשו, או היו אמורים להיפגש, עם הגנרל אתמול, יצאו מכלל פעולה bumped off (נלכדו/נרצחו) בגבול ההולנדי-גרמניה".
הוא הוסיף... דיווחים רבים על פלישה קרובה להולנד.

 כרונולוגיה 
ממוזער|שחזור האירוע בשנת 1948
ממוזער|קפה בקוס על הגבול הגרמני-הולנדי
הפגישות החשאיות שהובילו לחטיפה, כפי שנזכרו בידי הקפטן ס. פיין בסט בספרו *The Venlo Incident*, מסוכמות להלן.

 בסט נפגש עם פישר במקום לא ידוע בהולנד בתחילת ספטמבר 1939.
 בפגישה השנייה, פישר הביא את רב-סרן סולמס לפגוש את בסט. בסט האמין שסולמס היה רב-סרן בלופטוואפה. הם נפגשו במלון קטן בעיירה פנלו. (תאריך לא צוין)
 בסט נפגש עם פישר ומייג'ור סולמס שבוע לאחר מכן. (מיקום ותאריך לא צוינו) סולמס אמר לבסט כי הייתה קנוניה להדיח את היטלר מהשלטון, בה היו מעורבים כמה מהקצינים בעלי הדרגות הגבוהות ביותר של הוורמאכט. סולמס לא יכל למסור פרטים נוספים מכיוון ש"מנהיגי הארגון" יעבדו ישירות רק עם בסט. עם זאת, לפני שנפגשו, הם דרשו לוודא שבסט היה סוכן בריטי אמיתי וביקשו ממנו לארגן שידור של פסקה מסוימת במהדורת החדשות הגרמנית של ה־BBC . הדבר נעשה פעמיים ב-11 באוקטובר, בערך באותו יום בו בסט קיבל הודעה שמייג'ור סולמס חושש שהוא נמצא תחת מעקב של הגסטפו וצריך "לשמור על שקט".
 ב-20 באוקטובר, יחד עם פישר, מייג'ור סטיבנס וסגן קלופ, נפגש בסט עם שני קצינים גרמנים, קפטן פון זיידליץ וסגן גרוש, בבית פרטי שהיה בבעלות חבר של בסט בארנהם. הפגישה נקטעה על ידי המשטרה ההולנדית ולא חלה התקדמות רבה. "שני ההונים (הגרמנים) נראו מבוהלים עד מוות והיה קשה מאוד להוציא מהם משהו מלבד שהם רצו לחזור הביתה", נזכר בסט.
 ב-30 באוקטובר, בסט, מייג'ור סטיבנס וסגן קלופ נפגשו עם שלושה קצינים גרמנים: סגן גרוש, קולונל מרטיני ומייג'ור שאמל בהאג. (קלופ אסף את שלושת הגרמנים ליד דינקספרלו לאחר שנעצרו על ידי המשטרה ההולנדית ליד הגבול). שאמל, שדיבר בשם הגרמנים, תיאר את המצב הנוכחי בגרמניה ואת אובדן החיילים והחומרים במערכה הפולנית ושחיוני לסיים את המלחמה במהירות. שאמל המשיך ואמר כי היטלר לא יקבל עצה מהמטה הכללי שלו ויש להיפטר ממנו, אך ההתנקשות בו תוביל לכאוס. הכוונה הייתה לקחת אותו בשבי ולאלץ אותו לתת פקודות המאשרות לחונטה של הקצינים להתחיל במשא ומתן לשלום. "אנחנו גרמנים ועלינו לחשוב תחילה על האינטרסים של ארצנו. לפני שננקוט צעדים כלשהם נגד היטלר, אנו רוצים לדעת האם אנגליה וצרפת מוכנות להעניק לנו שלום שהוא גם צודק וגם מכובד", נזכר בסט שאמר שאמל בפגישה. כדי להקל על דיאלוג נוסף, ניתן לגרמנים מכשיר שידור וקליטה אלחוטיים. סטיבנס הפנה את שאלתו של שאמל ללונדון, ויום או יומיים לאחר מכן, הגיעה תשובה בלתי מחייבת. הודעות נוספות הוחלפו מדי יום באמצעות שיחות אלחוטיות לפני שנקבעה פגישה נוספת.
 ב-7 בנובמבר, בסט, מייג'ור סטיבנס וסגן קלופ נפגשו עם שני קצינים גרמנים: סגן גרוש ומייג'ור שאמל. קלופ מילא תפקיד מרכזי בקיום הפגישה בקפה בקוס, בפאתי פנלו, שכן המקום התאים יותר לגרמנים, שכן הוא היה קרוב למעבר הגבול. בסט וסטיבנס נתנו לגרמנים סיכום בעל פה של התשובות שנתקבלו מלונדון לשאלותיהם. אף על פי שנראה שהתשובות לא עמדו בציפיותיהם, הגרמנים אמרו שיעבירו אותן ל"ראש" שלהם והציעו פגישה עמו למחרת, שכן הוא רצה להפקיד "מסמכים סודיים" לבסט וסטיבנס למשמרת אם המזימה נגד היטלר תיכשל.
 ב-8 בנובמבר, בסט, מייג'ור סטיבנס וסגן קלופ נפגשו רק עם שאמל בקפה בקוס. שאמל אמר שהגנרל, שהיה אמור להגיע, נקרא על ידי היטלר לפגישה דחופה במינכן כדי לדון בבקשה לשלום שהוגשה על ידי מלכת הולנד ומלך בלגיה. שאמל ביקש מבסט וסטיבנס להיפגש שוב למחרת באותו מקום כדי לאפשר לגנרל להיות נוכח, והוסיף כי מכיוון שייעשה "ניסיון" נגד היטלר בשבת, היום שלמחרת יהיה ההזדמנות האחרונה לפגישה.
 ב-9 בנובמבר, הפגישה תוכננה לשעה 16:00. באשר לפגישה האחרונה, קלופ דאג שמאבטח משטרתי הולנדי יהיה נוכח בגבול. בניגוד לפגישות קודמות, בסט וסטיבנס הצטיידו ברובה אוטומטית של בראונינג למקרה שמשהו ישתבש.

 כינויים 
 פישר היה מוכר לבסט כד"ר פרנץ, פליט גרמני. : 7 לפי מרטין א. אלן, שמו האמיתי של פישר היה מורץ, חסיד לשעבר של אוטו שטראסר, אשר אולץ באיום מוות להיות סוכן של הס"ד (סוכן F479)
 מייג'ור שאמל היה כינויו הבדוי של וולטר שלנברג, כפי שצוין לעיל.
 מייג'ור סולמס היה כינויו הבדוי של יוהנס טרוואגליו, מייג'ור גרמני בדיוויזיה 1 (סיור אווירי) של האבווהר במינכן, שראשה היה משתף פעולה קרוב וחבר של האדמירל וילהלם קנריס.
 קולונל מרטיני היה שמו הבדוי של ד"ר מקס דה קריניס, קצין אס אס שהיה מעורב בתוכנית המתת חסד " המתת חסד ", ברחוב טירגארטנשטראסה המרכזי 4, בשנים 1939–1941.
 קפטן פון סיידליץ היה כינויו של ה-SS- Sturmbannführer פון סליש, קצין SD ותיק שהאמין בו על ידי וולטר שלנברג
 לוטננט גרוש היה כינויו של ה-SS- Hauptsturmführer כריסטיאן, קצין SD ותיק שאמון על וולטר שלנברג.Martin A. Allen, Himmler's Secret War: The Covert Peace Negotiations of Heinrich Himmler, Robson Books, London, 2005, p. 65.
 סגן קלופ קיבל את השם קפטן קופנס על ידי בסט וסטיבנס כדי להציג אותו כקצין בריטי. 

 לכידת הסוכנים הבריטים 
ממוזער|ריצ'רד ה. סטיבנס, 1939
ממוזער|סגן דירק קלופ
מראשית היום ב־9 בנובמבר 1939, שלנברג קיבל פקודות מהימלר לחטוף את סוכני השירות החשאי הבריטי, בסט וסטיבנס. צוות זונדרקומנדו של האס אס SS-Sonderkommando, תחת פיקודו המבצעי של איש ה-SD אלפרד נאויוקס, ביצעו את הפקודות.

בסט נסע ברכבו לחניון של קפה בקוס Café Backus למפגש שתוכנן לשעה 16:00 עם שלנברג. סטיבנס ישב לצידו, בעוד שלצידם ברכב מאחור ישבו הסגן ההולנדי דרק קלופ ונהגו יאן למנס.

לפני שבסט הספיק לצאת מן המכונית, הופיעו אנשיו של נאוייטוקס מהאס־דה. בחילופי אש קצרים נפצע קלופ פצעי מוות. לאחר שנכבלו ו הועמדו אל הקיר, בסט וסטיבנס, יחד עם יאן למנס, נדחפו לתוך מכונית האס־דה (SD). קלופ הוכנס למכוניתו של בסט ושתי המכוניות הוסעו אל מעבר לגבול לתוך גרמניה.

בסט נזכר כי נערך עליו חיפוש גופני מלא כאשר הגיעו לדיסלדורף בדרכם לברלין. בדיסלדורף אמר אחד מן האנשים שלקחו חלק בחטיפה לבסט כי הסיבה לפעולה הייתה ללכוד גרמנים שקשרו נגד הפיהרר, שהיו אחראים לניסיון ההתנקשות בחייו בלילה שלפני כן.

קלופ אושפז בבית החולים הפרוטסטנטי בדיסלדורף. רופא תורן נזכר שנים לאחר מכן שקלופ היה מחוסר הכרה בעת שהובא לבית החולים ומת באותו היום מפצע ירי בראש.

ב־29 בדצמבר 1939 חנטו את קלופ תחת השם הבדוי תומאס קרמפ, קומוניסט; גופתו נשרפה ונקברה תחת שם בדוי בבית הקברות בדיסלדורף, בקבר שאינו ידוע.

 הקשר של גאורג אלזר 
עוד לפני ניסיון ההתנקשות בבירגרברויקלר במינכן ב־8 בנובמבר, נשלחו נאוייטוקס והיחידה שלו לדיסלדורף כדי לסייע לשלנברג. עוד לפני שרכבתו הפרטית חזרה ממינכן לברלין, הורה היטלר להביא את קציני ה־SIS הבריטיים שבהולנד לברלין לצורך חקירה. הימלר הוציא את הפקודה לשלנברג בשעות הבוקר המוקדמות של 9 בנובמבר.

אף על פי שגאורג אלזר, חשוד שנחקר במינכן בידי הגסטפו, התעקש כי פעל לבדו, הכיר היטלר בערך התעמולתי של ניסיון ההתנקשות כאמצעי לליבוי תחושת הטינה של הציבור הגרמני נגד בריטניה. ב־21 בנובמבר הכריז היטלר כי בידיו הוכחות חד־משמעיות לכך ששירות החשאי הבריטי עומד מאחורי הפיצוץ במינכן וכי שני סוכנים בריטיים נעצרו סמוך לגבול ההולנדי. ביום שלמחרת פרסמו העיתונים הגרמניים את הסיפור. בעמוד הראשון של ה"דויטשה אלגמיינה צייטונג" Deutsche Allgemeine Zeitung הופיעו תמונות הקושרים, שנקראו גאורג אלזר, "קפטן סטיבנס" ו"מר בסט".

 השלכות 
ממוזער|זיגיסמונד פ. בסט, 1939
העיתונות הנאצית דיווחה כי הגסטפו הצליח להערים על השירות החשאי הבריטי ולהמשיך בקשר רדיו במשך 21 ימים לאחר חטיפתם של בסט וסטיבנס, באמצעות משדר הרדיו שנמסר לשניים. הימלר אף יוחס באומרו: "לאחר זמן־מה זה נעשה משעמם לשוחח עם אנשים כה יהירים וטפשים".

משרד החוץ הבריטי סבר כי הימלר היה מעורב בקשר החשאי האנגלו–גרמני בסתיו 1939, וכי הדיונים, שבהם היו מעורבים ראש הממשלה נוויל צ'מברלין ושר החוץ הלורד הליפקס, היו משא־ומתן כן לשלום. ההיסטוריון קאלאם מקדונלד חלק אף הוא דעה זו.

הנזק שנגרם לרשת הריגול הבריטית באירופה הביא את ראש הממשלה החדש, וינסטון צ'רצ'יל, להקים ב־1940 סוכנות ריגול וחבלה משל עצמו, שנקראה " מנהלת המבצעים המיוחדים" – Special Operations Executive. התקרית חשפה כי ממשלת צ'מברלין עודנה מבקשת להגיע להסדר עם גרמניה, בעוד היא מפצירה באומה למצות את מאמצי המלחמה. הדבר עורר את זעמו של צ'רצ'יל עד כדי כך שהתנגד לספק תמיכה לאופוזיציה הגרמנית להיטלר למשך שארית המלחמה.

היטלר ניצל את התקרית כדי לטעון כי הולנד הפרה את הנייטרליות שלה. נוכחותו של קלופ, סוכן הולנדי, אשר חתימתו במסמכיו האישיים נוצלה בידי הגרמנים, סיפקה "הוכחה לשיתוף פעולה בין שירותי הביון הבריטיים וההולנדיים, וצידוק לפלישת גרמניה להולנד במאי 1940".

נויגוקס עוטר בצלב הברזל בידי היטלר ביום שלאחר החטיפה. שלנברג העיד נגד נאצים אחרים במשפטי נירנברג. הוא מת ב־1952, בגיל 42.

 גורלם של הסוכנים הבריטים 
לאחר החקירה במטה הגסטפו ברחוב פרינץ־אלברכט בברלין, נשלחו בסט וסטיבנס למחנה הריכוז זקסנהאוזן. שניהם הוחזקו בבידוד בבניין בצורת T שיועד לאסירים מוגנים של הגסטפו. בעת שהותו בזקסנהאוזן, טען בסט כי התכתב במכתבים חשאיים עם אסיר מוגן אחר, גאורג אלזר.

בינואר 1941, הועבר סטיבנס מזקסנהאוזן לבונקר במחנה הריכוז דכאו, שם שהה עד לפינויו יחד עם בסט ואסירים מוגנים אחרים באפריל 1945. בפברואר 1945, הועבר בסט לזמן קצר למחנה הריכוז בוכנוולד ואז ל"בונקר" במחנה הריכוז דכאו ב־9 באפריל 1945. באותו יום בוצעה גם ההוצאה להורג של אלזר בדכאו. ב־24 באפריל 1945, עזבו בסט וסטיבנס את דכאו עם 140 אסירים מוגנים נוספים בשיירה בדרכם לדרום טירול. במלון Prags Wildbad על שפת האגם, בסמוך לנידרדורף, שוחררו בידי הצבא האמריקאי ב־4 במאי 1945.
ראו גם
 פנלו
 מודיעין במלחמת העולם השנייה

 לקריאה נוספת 



קישורים חיצוניים

 תקרית וֶנְלוֹ – The Venlo Incident 
 רוני ברבש, לוחמה חשאית במלחמת העולם השנייה: ריגול, מודיעין, חבלה, קודים ופיתוח נשק סודי, אוריון הוצאה לאור, 2023

 הערות שוליים 

קטגוריה:ביון במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פרשיות ריגול
קטגוריה:קהילת המודיעין הבריטית
קטגוריה:1939 בגרמניה