בלסם קנדי

בלסם קנדי, המכונה גם טרפנטין קנדי או בלסם אשוח, הוא השרף של עץ האשוח הריחני (Abies balsamea) מצפון אמריקה הצפונית. היה הפתרון המקובל להדבקת רכיבים אופטיים, עד לפיתוח חלופה סינתטית ב-1946.

בלסם קנדי הוצא בהדרגה משימוש כדבק אופטי במהלך מלחמת העולם השנייה, לטובת דבקים מבוססי פוליאסטר, אפוקסי ופוליאוריטן. בייצור אופטי מודרני, משתמשים להדבקת רכיבי עדשות בדבק אפוקסי שעבר  בקרינת על סגול. שרפים סינתטיים החליפו במידה רבה את הבלסם הקנדי האורגני גם עבור קיבוע שקפי מיקרוסקופ.

 תכונות 
השרף היבש מומס בקלות בכמות שווה של ממסים אורגניים כמו קסילן או טולואן. הוא נוזל צמיג, דביק, חסר צבע או צהבהב שהופך למסה צהבהבה שקופה כאשר השמנים האתריים בהם הוא מומס מתאדים. לא כל סוגי הממסים מתאימים לקיבוע שקפי מיקרוסקופ.

איכותו האופטית של הבלסם הקנדי גבוהה ומקדם השבירה שלו הוא 1.52-1.54, קרוב לזה של זכוכית קרון (בעלת מקדם שבירה של n = 1.52), לכן לאחר ייבושו אינו ניתן להבחנה מהזכוכית עצמה.

בלסם קנדי הוא אמורפי לאחר ייבושו. אינו מתגבש, אינו סופח לחות והוא הפתרון היחידי שאינו משנה את תכונותיו לאורך שנים גם בתנאי אקלים מגוונים.

מצד שני, יש מקורות המציינים כי הבלסם הקנדי מצהיב לאורך השנים.

חסרונו הגדול של הבלסם הקנדי הוא עמידות נמוכה בפני חום ובפני ממסים. חיסרונות אלו הם שגרמו, עם ההתקדמות בתעופה ובצל מלחמת העולם השנייה, לפיתוח תחליף סינתטי שנכנס לשימוש ב-1946. חסרונות אחרים הם זמן יבוש ארוך והפיכתו לחומצי עם השנים. חסרון נוסף הוא שהממס המקובל, קסילן, הוא מסרטן ולכן מנסים לצמצם את השימוש בו.

 שימושים 
 אופטיקה 

בלסם קנדי מזוקק ומסונן שימש כדבק זכוכית אופטי, למשל עבור להדבקת דובלטים (צמד עדשות מודבקות). ניתן לחבר גם אלמנטים אופטיים אחרים עם בלסם קנדי, כגון שתי מנסרות המחוברות ליצירת מפצל קרן.

יישום חשוב נוסף של בלסם קנדי הוא בבניית . פריזמת ניקול הייתה סוג מוקדם ונפוץ של מקטב שבירה כפולה, שהורכב מגביש קלציט שנחצה והודבק עם בלסם קנדי, שהוא בעל מקדם שבירה המצוי בין מקדמי השבירה הרגיל והבלתי רגיל של הקלציט. הקרן הרגילה חווה החזרה פנימית מלאה בממשק הבלסם, מכיוון שהיא מגיעה אליו בזווית גדולה מהזווית הקריטית עבורה, מוסטת הצידה ולא עוברת לצידה השני של הפריזמה. לכן הקרן היוצאת תהיה מקוטבת באופן ליניארי, ובאופן מסורתי זו הייתה אחת הדרכים הפופולריות לייצור אור מקוטב.

 שקופיות מיקרוסקופ 
ימין|ממוזער|דגימת הולוטיפ  של תולעת שטוחה (Lethacotyle fijiensis) שקובעה בבלסם קנדי על שקף מיקרוסקופ בשנת 1953משנת 1830 לערך, בלסם קנדי נוזלי שימש לקיבוע שקופיות מיקרוסקופ. בלסם קנדי בתמיסה הוצג לראשונה בשנת 1843, והפך לפופולרי בשנות ה-50 של המאה ה-19.

בביולוגיה, משתמשים בבלסם קנדי כדי לשמר דגימות מיקרוסקופיות על ידי הצבתן בין שקף מיקרוסקופ ומכסה זכוכית, כאשר הבלסם משמש להדבקה ולאטימה להבטחת שימורן לאורך זמן. דגימות מסוימות מגיבות לבלסם הקנדי ודוהות עם הזמן.

חלק מהעובדים מעדיפים שרף טרפן לשקפים אלו, מכיוון שהוא גם פחות חומצי וגם זול יותר מבלסם קנדי.
 יישומים נוספים (מסורתיים ועכשוויים) כוללים 
 בגאולוגיה, הוא משמש כדבק נפוץ לחתכים דקים ולבדיקת מקדמי שבירה, כגון מבחן קו בקה 
 לתקן שריטות בזכוכית (למשל, בשמשת מכונית) בצורה בלתי נראית ככל האפשר;
 בציור שמן, כדי להשיג אפקט זוהר ולהקל על היתוך;
 בסירופ שיעול של באקלי .
 הבלסם הקנדי הוא חומר הקיבוע הסטנדרטי בהיסטולוגיה וטקסונומיה, בין אם זה בענפי זואולוגיה או בוטניקה. כיום הוא חומר טבעי יקר ויחסית קשה להשגה.

 הערות שוליים 

קטגוריה:שרפים
קטגוריה:דבק
קטגוריה:אופטיקה