אוריס פרי

אוריס סנפורד פרי (באנגלית: Orris Sanford Ferry; 15 באוגוסט 1823 – 21 בנובמבר 1875) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קונטיקט. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית שירת כבריגדיר גנרל בצבא האיחוד.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
פרי נולד ב־15 באוגוסט 1823 בבית'ל שבקונטיקט. הוא למד בבית הספר הופקינס ועבד בילדותו במפעל הנעליים של אביו, שם גילה את אהבתו לספרים. בגיל 17 החל ללמוד באוניברסיטת ייל, שם שימש כאחד מעורכי כתב העת הספרותי של האוניברסיטה והיה חבר באחוות הגולגולת והעצמות. הוא סיים את לימודיו בשנת 1844.

לאחר מכן התיישב בפיירפילד, קונטיקט, ולמד משפטים אצל תומאס ב. אוסבורן. בהמשך עבר לנורווק, קונטיקט, ועבד במשרדו של תומאס ב. באטלר. פרי נישא לשרלוט ביסל, בתו של מושל קונטיקט . בשנת 1846 הוסמך כעורך דין. בשנה שלאחר מכן קיבל דרגת לוטננט קולונל ברגימנט ה־12 של המיליציה של קונטיקט. בתקופת שירותו במיליציה לא השתתף בקרבות או במלחמות.

 ראשית הקריירה הפוליטית 
זמן קצר לאחר קבלתו ללשכת עורכי הדין כיהן פרי כשופט לענייני ירושה. בגיל 32 נבחר לכהונה כחבר הסנאט של קונטיקט מטעם המחוז ה־12. לאחר מכן שימש כתובע המחוזי של מחוז פיירפילד בשנים 1856–1859. פרי היה חבר במפלגת הסובלנות, אך בשנת 1856 הצטרף למפלגה הרפובליקנית ותמך במועמדותו של ג'ון פרימונט בבחירות לנשיאות.

בשנת 1857 היה מועמד לבית הנבחרים של ארצות הברית אך הפסיד בבחירות. בשנת 1859 הוצע שוב כמועמד, והפעם נבחר.

 בית הנבחרים של ארצות הברית 
במהלך כהונתו בקונגרס נודע פרי כנואם מאולתר מוכשר, ונשא נאומים רבים נגד העבדות. הוא נבחר לייצג את קונטיקט בוועדת השלושים ושלושה, שנועדה לנסות ולפשר בין מדינות הצפון והדרום. עם המשך פרישת מדינות הדרום מן האיחוד, הוועדה פורקה. פרי שימש גם כחבר בוועדה לתביעות מהפכניות. בשנת 1861 הוצע שוב כמועמד לבית הנבחרים, אך הפסיד בבחירות.

 מלחמת האזרחים האמריקאית 
עם פרוץ מלחמת האזרחים, ולפני הגעת כוחות צפוניים מסודרים להגנת וושינגטון, נפוצו שמועות על מזימה לשרוף את עיר הבירה. ב־18 באפריל 1861 הוקמה מיליציה של אזרחים נאמנים, ובהם פרי וסנאטור המדינה א. הומר ביינגטון מנורווק. המיליציה הונהגה בידי קסיוס מרסלוס קליי ונודעה בשם "משמר קסיוס קליי".

ב־23 ביולי 1861 מונה פרי למפקד רגימנט הרגלים המתנדבים החמישי של קונטיקט וקיבל דרגת קולונל. בראשית מרץ 1862 הוביל את כוחותיו מעבר לנהר הפוטומק ותקף את כוחות הקונפדרציה בווינצ'סטר, וירג'יניה, פעולה שהובילה בהמשך לקרב וינצ'סטר הראשון. הוא זכה לשבחים על יכולות הפיקוד והאסטרטגיה שלו, וב־17 במרץ 1862 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל.

פרי שירת תחת פיקודו של הגנרל ג'יימס שילדס, ובהמשך השתתף במערכת העמק. לאחר קרב וינצ'סטר הראשון הועבר לפיקודו של מייג'ור גנרל נתנאל בנקס, וב־9 באוגוסט 1862 השתתף בקרב הר סידר מול כוחותיו של סטונוול ג'קסון. הקרב הסתיים בניצחון הקונפדרציה.

במהלך המלחמה שירת פרי בקורפוסים השביעי, העשירי וה-18. הוא עמד בראש מחוז ליהיי ולאחר מכן בראש מחוז פילדלפיה. כהוקרה על שירותו קיבל דרגת מייג'ור גנרל של מתנדבים בדרגת כבוד. הוא פרש מן השירות הצבאי ב־15 ביולי 1865, לאחר כניעת הקונפדרציה.

 קריירה בסנאט 
לאחר המלחמה חזר פרי לעיסוקו בפוליטיקה ובמשפטים. בשנת 1866 התמודד מול לאפייט פוסטר על מושב הסנאט מטעם קונטיקט, ניצח בבחירות ונכנס לתפקידו ב־4 במרץ 1867. הוא היה פעיל מאוד בוועדות הסנאט ותמך במתן חנינה לחברי הקונפדרציה. פרי השתתף בהליך הדחת הנשיא אנדרו ג'ונסון והצביע בעד הרשעתו.

בשנת 1869 לקה במחלה נדירה בעמוד השדרה, שגרמה להידרדרות איטית במצבו הבריאותי, אך למרות זאת המשיך לפעול בסנאט. בשנים 1870–1871 שימש יושב ראש הוועדה לביקורת והוצאות, ובשנים 1871–1875 עמד בראש ועדת הפטנטים. כמו כן היה חבר בוועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיות של הסנאט. אף שנחשב לרפובליקני ליברלי, סירב להצטרף רשמית למפלגה הפורשת. בשנת 1872 נבחר לכהונה שנייה בסנאט, בתמיכת דמוקרטים ורפובליקנים ליברלים.

 פרשת אלכסנדר קולדוול 
בשנת 1871 נבחר אלכסנדר קולדוול לסנאט מטעם קנזס, ועד מהרה עלו האשמות לשחיתות ושוחד. חקירת הסנאט המליצה להדיחו בטענה שלא נבחר כחוק. ב־21 במרץ 1873 נשא פרי נאום חריף בסנאט וקרא להדחת קולדוול, בטענה ששוחד מערער את יסודות הממשל. קולדוול הבין כי הדחתו בלתי נמנעת והתפטר יומיים לאחר מכן.

 בערוב ימיו 
בשנת 1874 נשא פרי נאום נגד חוק זכויות האזרח העתידי של 1875. חברו, הסנאטור צ'ארלס סאמנר, אמר לו לאחר מכן כי נאומו היה המכה הקשה ביותר שספג החוק. נאומו האחרון בקונגרס נחשב לאחד מנאומיו הרהוטים ביותר, והוקדש לידידו המנוח ויליאם אלפרד בקינגהאם.

לאחר נאום זה עזב פרי את וושינגטון לטיפול רפואי חדש בניסיון לטפל במחלת עמוד השדרה, אך הטיפול נכשל. ב־20 בנובמבר 1875 הוחזר לביתו, ולמחרת נפטר ממחלתו. הלווייתו נערכה בנוכחות אישי ציבור בכירים, והוא נטמן בבית העלמין יוניון בנורווק, קונטיקט.

 קישורים חיצוניים 




קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:גנרלים בצבא האיחוד
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1823
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1875