מוקבאנג

מוקבאנג הוא שידור חי או סרטון במהלכו אדם צורך מזון מול המצלמה תוך כדי אינטראקציה עם קהל הצופים או מתן ביקורת על המזון אותו הוא צורך. התופעה צמחה בקוריאה הדרומית בעשור השני של המאה ה-21, והפכה לטרנד גלובלי באמצע אותו עשור. מוקבאנג כולל בדרך כלל מוצרי מזון מהיר כמו פיצה, המבורגר ואטריות, אבל עשוי גם לכלול מנעד רחב יותר של מזון על מנת לספק ערך חינוכי עבור הצופים, דרך הצגת מנות ייחודיות ממטבחים מקומיים או מסעדות גורמה.

ממוזער|דוגמה לסרטון מוקבאנג
כאשר המוקבאנג מוזרם על גבי פלטפורמות כמו יוטיוב, אינסטגרם, טיקטוק ו--Twitch, מארח המוקבאנג עשוי לשוחח בקולו עם קהל צופיו בעוד הם כותבים לו בחזרה הודעות על גבי צ'אט.

מארחי מוקבאנג (או ״מוקבאנגרים״) ממדינות רבות רכשו מידת מה של פופולריות ברשתות חברתיות שונות באופן המאפשר להם למנף את הצפיות והאינטראקציה עם הקהל לכדי מקור הכנסה משמעותי, בפרט עבור צעירים בקוריאה הדרומית, זאת באמצעות שימוש בפרסומות, חסויות מסחריות וכן תרומות מקהל הצופים. בקוריאה הדרומית לבדה תעשיית סרטוני המוקבאנג מגלגלת מעל 1.2 מיליארד דולר בשנה, ויוצרי תוכן מובילים בתחום מרוויחים בין 100,000 ל-2 מיליון דולר בשנה.

עם זאת, תשדירי מוקבאנג ספגו ביקורת משום שהם עלולים לעודד הפרעות אכילה, צער בעלי חיים ואובדן מזון. עם עליית הפופולריות של תופעת המוקבאנג, דיאטנים העלו חששות לגבי התופעה והציעו לאסור שיתוף של תוכן הנוגע למזון ברשתות החברתיות.

 אטימולוגיה 
המילה מוקבאנג היא הלחם בסיסים של המילה ״לאכול״ (먹다, מוקדא) והמילה ״תשדיר״ (방송, באנגסונג) בשפה הקוריאנית.

 היסטוריה 
טרם המאה ה-21, קוריאה התאפיינה בתרבות אכילה על בסיס מזון בריא ומזין ואתיקת אכילה קונפוציאנית. תופעת המוקבאנג קוראת תיגר על דפוסי אכילה אלה בהתמקדה במזון מהיר ובאכילה ראוותנית ורועשת שלו.

סרט הקולנוע הדני 66 סצנות מאמריקה כולל תיעוד דמוי מוקבאנג של האמן האמריקאי אנדי וורהול אוכל המבורגר וופר מרשת המזון המהיר ברגר קינג.

אקדמאים מייחסים את מקור התופעה בקוריאה הדרומית לאורח החיים של האוכלוסייה במדינה: דרום קוריאניים בכל קבוצות הגילאים נוטים לסבול מחרדה, חוסר שביעות רצון ובדידות הנובעת בין השאר מכמות משמעותית של משקי בית של אדם יחיד במדינה. בנוסף, לחיים בקוריאה הדרומית אופי תחרותי וקצב מהיר. מוקבאנג מהווה מפלט אסקפיסטי עבור הסובלים ממקורות עקה מסוג זה, והצפייה וההשתתפות במוקבאנג מאפשרת להם להפיג מתח. אקדמאים הציעו כי סרטוני מוקבאנג עשויים לנסות ולתת מענה לצרכים אנושיים שלא סופקו ולא ניתן לספק דרך פעילות אינטרנטית, ושתלות זו עשויה לגרום להתמכרות. בעקבות זאת פיתחו אקדמאים סולם למדידת התמכרות למוקבאנג, שמטרתו לאמוד את המידה בה פרט מסוים התמכר לצפייה בסרטונים אלו באופן שחורג מהנורמה ועשוי להזיק לו.

עם הגידול בהיקף התופעה, היא קיבלה הכרה ע"י פלטפורמות סטרימינג. בשנת 2016 הוסיפה פלטפורמת הסטרימינג Twitch קטגוריית אכילה חברתית (social eating) בה סטרימרים יכלו להעביר תוכני מוקבאנג בשידור חי. תוכני מוקבאנג התמזגו עם סוגות אחרות של תוכן באותן פלטפורמות, וכך למשל ערוצים שעסקו בתכני ASMR החלו להעלות גם הם סרטוני מוקבאנג עם דגש על גירויים קוליים וחזותיים הקשורים במזון ובאכילה שלו.

 תרבות 

האינטראקציה בין המוקבאנגר לצופים עשויה לייצר חוויה של קהילתיות שיח, ובכך לסייע בהפגת תחושת הבדידות הקשורהת באכילה לחוד. תרומות כספיות למוקבאנגר עשויות לחזק את האינטראקציה.

תופעת המוקבאנג נידונה בהקשר פמיניסטי, לאחר שיוצרות תוכן שהעלו סרטוני מוקבאנג זכו לרמות גבוהות של חשיפה כאשר הן אוכלות מזון ״מושחת״ ושופע, לעיתים בראוותנות וללא גינוני עדינות או נימוסי שולחן, באופן שמאתגר תפיסות מגדריות לגבי הכמות והאופי של המזון שמצפים מנשים לאכול, והאופן והמהירות בהם מצפים מהן לאכול אותו.

בשנת 2025 החל ברשת טיקטוק טרנד של סרטוני מוקבאנג שנוצרו בעזרת בינה מלאכותית, למשל מחולל הסרטונים סורה של OpenAI. סרטונים אלו כללו אכילה של חומרים בלתי אכילים כמו זכוכית ולבה לוהטת. האמן האבסטרקטי בנט וויסברן יצר בעזרת כלי בינה מלאכותית סדרת סרטוני מוקבאנג בהם דמויות אנתרופומורפיות העשויות מדברי מזון אוכלות את המזון ממנו הן עשויות.

 סוגים 
תחת תופעת המוקבאנג התפתחה תת-סוגה בשם קוק-באנג (cook-bang, בשפה הקוריאנית 쿡방). בסוגה זו המוקבאנגר מתעד גם את ההכנה והבישול של דברי המזון טרם אכילתם, כחלק מחווית הצפייה וההשתתפות של הקהל. לעיתים הקוק-באנג דומים למדריך או תוכנית בישול, ומעודדים את הקהל לנסות להכין את המנה בבית.

תת-סוגה נוספת בשם סולבאנג (Sulbang, בשפה הקוריאנית 술방) מתמקדת בשתייה, ובפרט בשתיית משקאות אלכוהוליים. סוגה זו שנויה במחלוקת במיוחד משום שהצפייה בתכנים אלו זמינה גם עבור קטינים, וסרטונים ותשדירים מסוג זה לעיתים כוללים גם איידולים של קיי-פופ אשר מעצם הופעתם בסרטונים עשויים לנרמל שתיית אלכוהול בקרב קהל הצופים ובפרט בקרב קטינים. התופעה הובילה לעלייה במכירות של חנויות אלכוהול בקוריאה הדרומית.

גיימרים מקוריאה הדרומית שמזרימים את עצמם משחקים במשחקי וידאו לעיתים יקיימו מוקבאנג במסגרת התשדיר שלהם, טרם תחילתו של המשחק או כהפסקה בין קטעי משחק ארוכים. קטעים אלו מאפשרים להם ״להתחמם״ לקראת תחילת המשחק או לנצל אפילו את זמן ההפסקה הטבעי הנדרש כדי לאכול, על מנת לייצר אינטראקציה עם הקהל ולמנוע ממנו לעזוב את השידור החי. התפשטות התופעה היא שעודדה את פלטפורמת הסטרימינג Twitch לפתוח בשנת 2016 קטגוריית ״אכילה חברתית״ (Social Eating) ייעודית על מנת לתכלל אותה תחת הפלטפורמה ולהסדיר עבורה חוקים שיימנעו את ניצולה לרעה.

 מונטיזציה 
מוקבאנגרים יכולים להפוך את הסרטונים והשידורים החיים שלהם למקור הכנסה באמצעות פרסומות. פלטפורמות גיימינג כמו Twitch ו-AfreecaTV מאפשרות לצופים לתרום ישירות להכנסת המוקבאנגרים דרך ממשק הפלטפורמה עצמה תוך כדי צפייה בשידורים החיים.

מוקבאנגרים מסוימים אף מינפו את הצלחתם כיוצרי תוכן לכדי פיתוח ושיווק של מוצרים. המנחה, הזמר ואישיות הבידור סונג סי-קיונג, שנהג לפרסם בערוץ היוטיוב שלו מוקבאנג וסונבאנג, שיתף פעולה עם תאגיד חקלאי דרום קוריאני כדי לפתח ולשווק מותג פרימיום של מקגולי (Makgeolli, בקוריאנית 막걸리), יין אורז מהמטבח הקוריאני. למרות מחירו הגבוה (כ-28 אלף וון לזוג בקבוקים, הרבה מעל הסטנדרט של 2,500 עד 10,000 וון למותגים מקבילים), זכה המותג של סי-קיונג למכירות גבוהות במיוחד והוא אוזל בחנויות כבר בשעה 11:00 בבוקר מדי יום. הצלחת המותג מדגימה כיצד אפקט ההילה של שיווק משפיענים בתחום המוקבאנג מאפשר להם למנף את העיסוק שלהם במזון ושתייה לכדי יזמות בתחום.

רשת המזון המהיר האמריקאית צ'יפוטלה (Chipotle Mexican Grill) שיתפה פעולה עם מוקבאנגרים במסגרת קמפיין שיווקי בשם YourPotle. הקמפיין כלל סרטוני מוקבאנג עם משפיענים מוכרים ורבי עוקבים בתחום, בהם משתפים המוקבאנגרים את ההזמנות המועדפות עליהם מהמסעדה ואוכלים אותן כחלק מהסרטון. הקמפיין עלה כסרטוני פרסומת בטלוויזיה, ומהווה דוגמה ייחודית, והראשונה מסוגה עבור המותג של צ׳יפוטלה, לשימוש בתוכני גולשים כחלק מקמפיין שמתקיים על גבי מדיה פרסומית מסורתית כמו טלוויזיה ושלטי חוצות.

 ביקורת 

מחקר שניתח סרטוני מוקבאנג ומאמרים בנושא סרטונים אלו מצא כי חשיפה לתכני מוקבאנג עשויה להשפיע לרעה על הרגלי האכילה של צרכניהם. המחקר נמצא מתאם חיובי בין מידת החשיפה לתכני מוקבאנג לחומרת ההשפעה על הרגלי האכילה. בעקבות המחקר הומלץ להמשיך ולבחון לעומק את הקשר בין תוכני מוקבאנג לתופעות כמו עודף משקל. מחקר נוסף מצא כי סרטוני מוקבאנג עלולים לעודד צרכנות יתר וצרכנות אימפולסיבית, וכי השילוב של זמינות רחבה של מוצרי המזון וזהות של משפיען העומדת מאחורי הסרטון עשויים להוות מכפילי כוח של תופעות אלו.

מאחר שסרטוני מוקבאנג נוטים לתעד אכילה של מזון מהיר וג'אנק פוד, נטען כי הם עשויים לעודד צעירים בקוריאה הדרומית לצרוך מזון שכזה על חשבון מזון בריא יותר. בנוסף, מאחר שסרטונים אלו כוללים לעיתים אכילה מהירה, ראוותנית ורועשת, נטען כי עלולה להיות להם השפעה שלילית על נימוסי שולחן של צעירים בקוריאה הדרומית.

היוטיובר ניקוקדו אבוקדו (ניקולס פרי), שנהג לפרסם בערוץ שלו סרטוני מוקבאנג בהם צרך כמויות גדולות במיוחד של מזון, שיתף בשנת 2019 כי נגרמו לו נזקים בריאותיים מהפקת הסרטונים, ביניהם אין-אונות, שלשול, דום נשימה בשינה ועודף משקל, וכן קשיים בהתניידות עקב משקלו וצבר הנזקים הבריאותיים לגופו. פרי טען כי את מרבית הקשיים חווה לראשונה או בעוצמה רבה יותר אחרי שהחל לצלם סרטוני מוקבאנג. בשנת 2024 הפתיע פרי את צופיו בסרטון בו הופיע לראשונה לאחר שהשיל כ-110 ק"ג במשך שנתיים, וחשף כי הוא העלה לערוץ שלו סרטוני מוקבאנג מוקלטים מראש לאורך כל התקופה בה השיל את משקלו.

מספר מקרי מוות של יוצרי תוכן נקשרו לתופעת המוקבאנג, כאשר לפחות מקרה אחד שכזה התרחש בשידור חי ומקרים נוספים תוארו כתוצאה של נזקים מצטברים של אכילת יתר על הגוף. בתגובה לתופעה החלו מדינות כמו סין וטורקיה להגביר את הרגולציה על תוכני מוקבאנג ואף לאסור של שיתופם, בפרט כאשר מדובר בקטינים, ובסין נאסר להזמין כמויות עודפות של מזון או לשתף סרטונים של אכילת יתר לאחר שהמנהיג העליון של סין שי ג'ינפינג כינה את תופעת אובדן המזון כבעיה מטרידה שמאיימת על הביטחון התזונתי של סין.

ב-1 ביולי 2016 פלטפורמת Twitch הסדירה עבור קטגוריית האכילה החברתית שלה, המיועדת למוקבאנג, חוקים שכללו איסור על אכילה של מזון שרובו נחשב מזון זבל, שתייה בעיקר של אלכוהול, אכילה של דברים שלא נועדו לאכילה, אכילת כמויות מוגזמות של מזון, האכלה של אנשים אחרים, אכילה במכונית או אכילה עד לכדי הקאה. הפרה מתועדת ראשונה של החוקים נרשמה ביום הראשון להסדרתם, כאשר סטרימר ששידר תחת הקטגוריה הקיא בשידור חי.

מוקבאנגרים מסוימים שעסקו באכילת דגים ופירות ים חיים כמו סרטנים, דיונונים ותמנונים ספגו ביקורת על כך שהתכנים שלהם גורמים לבעלי החיים סבל מיותר, ושהמוקבאנגרים מתאכזרים אליהם בכוונת תחילה למטרת בצע כסף, על ידי גרימת הלם לצופיהם למטרת שיפור נתוני הצפיות והעוקבים שלהם. במקרה אחד שכזה, היוטיוברית Ssoyoung פיזרה מלח שולחן על צלופחים חיים, ובמקרה אחר שפכה רוטב סויה על דיונונים שנראו בסרטון כאילו הם עדיין זזים, אם כי במקרה השני נטען כי ייתכן ומדובר בתגובה של עצבי הדיונון המת עם המלח שברוטב הסויה.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

2026 01
קטגוריה:תופעות אינטרנט