איזידור בלומנטל

איזידור בלומנטל (בגרמנית: Isidor Blumenthal; 14 באוקטובר 1844, ברדיצ'ב – 31 באוגוסט 1924, קלן) היה חזן, ומלחין יהודי. משנת 1876 ועד פטירתו שימש כ"אוברקנטור" (חזן ראשי) של קהילת קלן, ונודע בקולו הבהיר, בריטון הלירי ובכישרונו לשלב מסורת חזנות מזרח־אירופית עם אסתטיקה קולית גרמנית־מערבית מודרנית.

 קורות חייו 
בלומנטל נולד בברדיצ'ב למשפחה חסידית. ילדותו עוצבה בסביבה של פיוט, ניגונים ושירת שבת וחג. הוא הושפע עמוקות מהמאבק שבין ה"חסידים" ל"מתנגדים", שסער בתקופתו באוקראינה, ומהשירה החסידית רוויית הניגון והרגש.

כבר בילדותו נודע בקולו הערב, ובגיל תשע נהג לשיר את לכה דודי לפני ארון הקודש – מעמד שהותיר רושם רב על בני הקהילה.

כנער התרגש מאוד כששמע את החזן המפורסם ירוחם הקטן בבית הכנסת הגדול, ובעקבות רושם זה הפקידוהו הוריו לשמש כ אצלו. בהמשך למד אצל החזן הידוע ניסן בלזר. שם למד לראשונה תווים, הרמוניה ושיטות מוזיקליות על פי ספרות גרמנית.

לאחר מכן שימש כבעל־מנגנים וכחזן משנה בקהילות שונות, קודם בעיירה דרכהיים (Darkeheim) ואחרי כן בביאליסטוק, שם נבחר לראשונה לנהל מקהלה כבר בגיל תשע-עשרה ובניו־סטטין (Neustettin).

 קלן – השנים המרכזיות 
בסביבות שנת 1870 נקרא בלומנטל לכהן כחזן בקהילה החשובה של שוודט על האודר, ושם הרחיב את אופקיו המוזיקליים באמצעות קשריו עם אמנים וחזנים בולטים מברלין. הוא המשיך לפתח את סגנונו ואת רפרטוארו עד שנת 1876, אז נבחר פה אחד לכהן נבחר בלומנטל לכהן כ"חזן ראשי" של קהילת קלן – אחד מתפקידי החזנות החשובים בגרמניה. בתפקידו זה פיתח סגנון ייחודי, ששילב בין מסורת חזנות מזרח־אירופית לבין צליל מערבי מודרני בהשראת שלמה זולצר ולואי לבנדובסקי.

בלומנטל הקים מקהלה מתקדמת, עיבד והלחין יצירות רבות, והנהיג רפרטואר חדש בתפילות שבת, חג וימים נוראים. שירתו התפרסמה ביופייה, החום הרגשי שבה והיכולת לרגש את שומעיה.

בשנות ה־80 של המאה ה־19 השתתף במקהלת הגברים של קלן, ביצע תפקידי בס באורטוריות מפורסמות, וזכה לביקורות חיוביות בעיתונות המקומית.

 יצירתו המוזיקלית 
בלומנטל חיבר ועיבד יצירות רבות לתפילות שבת וחג. לאחר מותו הוציאה קהילת קלן קובץ משיריו:
 "קול יעקב – שבת ופסטגזענגה, עם נספח סליחות" (1926).

יצירות נוספות פרי עטו שמורות כיום באוספי מוזיקה יהודית בגרמניה ובארצות הברית.

 שנותיו האחרונות 
ב־16 ביוני 1901 נערך טקס חגיגי לציון יובל 25 שנה לכהונתו, בהשתתפות רחבה של בני הקהילה ומנהיגיה.
בלומנטל המשיך לכהן עד יומו האחרון.

הוא נפטר ב־31 באוגוסט 1924 בקלן, זמן קצר לפני חגיגות יובל 50 שנה לכהונתו. הנהגת הקהילה ספדה לו על תרומתו הגדולה לעיצוב חזנות קלן ולמוזיקה היהודית הגרמנית.

 גלריה 
 דיוקנו מופיע בלוח הליתוגרפי "Gallerie berühmter und bekannter Cantoren und Componisten" (וינה, 1891), שם הוא מזוהה כ"J. Blumenthal, Oberkantor in Köln".

 קישורים חיצוניים 
 קול יעקב באתר Freimann Sammlung, אוניברסיטת פרנקפורט
אהרן פרידמן,  Lebensbilder berühmter Kantoren עמוד 32 
אליהו זאלודקאווסקי, סקירה על בלומנטל – "קולטור-טרעגער פון דער אידישער ליטורגיע" (1930) 

 הערות שוליים 

קטגוריה:חזנים
קטגוריה:מלחינים יהודים גרמנים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:חזנים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1844
קטגוריה:נפטרים ב-1924