אמליה פרנקסי

אמליה פרנסיסקה מרצ'נה סנצ'ס דה לייבה (בספרדית: Amelia Francisca Marchena Sánchez de Leyba; 4 באוקטובר 1850 – 28 בפברואר 1941), הידועה בשם אמליה פרנקסי, הייתה סופרת ממוצא דומיניקני. פרנקסי נחשבה לאחת הנשים הראשונות שנתפסו כ"סופרות" ברפובליקה הדומיניקנית. בכתיבתה יצרה סגנון חדשני עם אלמנטים אוטוביוגרפיים. היא ידועה בכך שהציגה את הז'אנר האוטוביוגרפי בספרות הלאומית של הרפובליקה הדומיניקנית. פרנקסי הייתה פמיניסטית, וספגה ביקורת רבה על כתיבת פרוזה בתקופה שבה ציפו מנשים לכתוב שירה. היא ספגה גם ביקורת על יצירת ספרות ארוטית.

 ביוגרפיה 
אמליה פרנסיסקה דה מרצ'נה סנצ'ס נולדה בסנטו דומינגו בשנת 1850, בתם של רפאל דה מרצ'נה פלאס, יהודי הולנדי ממוצא ספרדי, וחוסטה סאנצ'ס דה לה פארה, דומיניקנית. היו לה ארבעה אחים ואחיות, ביניהם אוג'ניו דה מרצ'נה ואמליה דה כהן. היא בחרה את שם העט אמליה פרנקסי על סמך אנגרמה של שמה השני.

 קריירה 
פרנקסי למדה באנטילים ההולנדיים, שם התחנכה אצל נזירים קתולים בפנימיית וולגלגן בקוראסאו. היא דיברה ספרדית, הולנדית וצרפתית שוטפת, בתקופה שבה רוב הנשים לא ידעו אף קרוא וכתוב.

מבחינה פוליטית פרנקסי הגדירה את עצמה כליברלית, והייתה חברה במפלגה הליברלית של הרפובליקה של אותה תקופה. היא השתייכה למעמד השליט במדינה, וכישוריה, יצירתה הספרותית ומעמדה בחיים הציבוריים סימנו אותה כאישה תרבותית. אף על פי שלנשים באותה תקופה היו זכויות מועטות, אם בכלל, והחוקה לא הכירה בהן כנתינים שווי זכויות, פרנקסי הייתה אישה בעלת ידע פוליטי עמוק.

היא עבדה במשך שנים רבות ככותבת בעיתון המוביל ברפובליקה הדומיניקנית Listín Diario.

הרומן הראשון שלה: Madre culpable ("אמא אשמה") ראה אור בשנת 1892. לאחר מכן בתחילת המאה ה-20 היא פרסמה מספר ספרים, ביניהם:
 Francisca Martinoff ("פרנסיסקה מרטינוף") שנחשב לרומן החשוב ביותר שלה ראה אור בשנת 1901.
 Monseñor de Meriño íntimo ("המונסיניור ממריניו, קרוב") מעין ביוגרפיה של הכומר והפוליטיקאי פרננדו ארטורו דה מריניו, ראה אור בשנת 1926.

לרבים מספריה היה סגנון אוטוביוגרפי ואינטרוספקטיבי חדשני, כולל ספרה Recuerdos e impresiones: historia de una novella ("זיכרונות ורשמים: היסטוריה של נובלה"). עם זאת, היא התמודדה עם ביקורת ודחייה בעולם הספרות על שמתחה את הגבולות למה שהיה מצופה מנשים כותבות באותה התקופה. מבקרים בני זמננו האשימו אותה בכך שלא הצליחה לכתוב סיפורים המתרחשים בארץ מולדתה, ובחרה במקום זאת במקומות מרוחקים כמו מדריד. הם גם גינו את הכללתן של פנטזיות ארוטיות בכתיבתה, דבר שהיה חורג מהמציאות עבור סופרת באותה תקופה.

 חיים אישיים 
לאחר שהתעקשה להישאר רווקה עד גיל 36, בשנת 1886 היא נישאה לרפאל מריה לייבה אמרנטה, שהיה צעיר ממנה ב-11 שנים. הוא נפטר בשנת 1909 ואף על פי שהזוג לא הותיר אחריו צאצאים ידועים רשמית כן נפוצו בעבר שמועות בנוגע ליורשים אפשריים לאמליה פרנקסי אף על פי שחלק ניכר מההתכתבויות שלה אבדו בסופת ההוריקן ברפובליקה הדומיניקנית בשנת 1930 היא הותירה אחריה מכתבי אהבה רבים הממוענים לסופר וקצין הים הצרפתי פייר לוטי, אם כי הדעות חלוקות בנוגע למערכת היחסים המכתבית שלה עם הסופר, ויש הסבורים כי זה היה כיסוי לרומן נוסף.

לאחר מות בעלה פרנקסי חיה חיים מבודדים כמעט לחלוטין. במשך עשרות שנים, היא כמעט ולא יצאה מביתה בשכונת סיודאד קולוניאל בעיר הקולוניאלית של סנטו דומינגו שם נשארה עד מותה בשנת 1941.

רחוב בסנטו דומינגו בשכונת לוס פראדוס, נקרא על שמה (" Calle Amelia Francasci").

 הערות שוליים 

קטגוריה:סופרות יהודיות
קטגוריה:סופרות
קטגוריה:דומיניקנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:ילידי 1850
קטגוריה:נפטרים ב-1941