דילמת השומרוני

דילמת השומרוני היא מושג מתחום הכלכלה ותורת המשחקים, המתאר מצב פרדוקסלי שבו הרצון הטוב לסייע לאחרים מוביל לתוצאות שליליות בכך שהוא מעודד אצלם תלות וחוסר אחריות.Gibson, C. C., Andersson, K., Ostrom, E., & Shivakumar, S. (2005). The Samaritan's Dilemma: The Political Economy of Development Aid. Oxford University Press.
המושג נטבע על ידי הכלכלן זוכה פרס נובל ג'יימס מ. ביוקנן ב-1975. הדילמה מנתחת את היחסים בין "השומרוני" (התורם/האלטרואיסט) לבין הנזקק.  מקור שם הדילמה הוא משל השומרוני הטוב שבברית החדשה.

 רקע 
בשנת 1970 ציין ביוקנן כי הביטוי "דילמת השומרוני" שימש כלכלנים כדי לתאר כיצד נדבן או מוסד סיוע מעביר את מה שנועד להיות צדקה לטווח קצר לנזקקים, רק כדי לגלות שהצד המקבל אינו משתמש בסיוע כדי לשפר את עצמו, אלא הופך תלוי בסיוע מה שמרע את מצבו בטווח הארוך. זה היה חלק ממאמר שכותרתו "היעילות החברתית של החינוך", בו סיכם מנקודת מבט כלכלית את המשבר בהשכלה הגבוהה. הוא אמר שהסיבה למשבר נובעת בחלקה מהשפע הכלכלי של החברות המודרניות, שהוביל ל"אופציה הטפילית", המהווה מקרה פרטי של "דילמת השומרוני" הכללית יותר.

 דוגמאות לתופעות שליליות הקשורות לדילמת השומרוני 
 נזק פוליטי: דמביסה מויו, כלכלנית זמבית שכתבה את אחד הספרים המפורסמים והביקורתיים ביותר בנושא, טוענת שהסיוע הפך את ממשלות אפריקה לתלויות בתרומות במקום במיסים מהאזרחים, מה שניתק את הקשר הדמוקרטי בין הממשל לאזרח.Moyo, D. (2009). Dead Aid: Why Aid Is Not Working and How There Is a Better Way for Africa. Farrar, Straus and Giroux.
 פגיעה בחקלאות המקומית עקב משלוחי מזון: משלוחי מזון הנשלחים כסיוע מובילים לירידת מחירים שפוגעת בחקלאים המקומיים באפריקה וכן לירידה בתפוקה החקלאית בעקבות סיוע במזון.Barrett, C. B., & Maxwell, D. G. (2005). Food Aid After Fifty Years: Recasting its Role. Routledge.Tadesse, G., & Shively, G. (2009). "Food Aid, Food Prices, and Producer Disincentives in Ethiopia". American Journal of Agricultural Economics, 91(4), 942-955.
 תמריץ לממשלות להזניח את אחריותן לכלכלת המדינה: ממשלות מסיטות תקציבים לצרכים אחרים (כגון צבא או ארמונות) בידיעה שהסיוע יכסה את הצרכים הבסיסיים של האוכלוסייה. בפרט, התניית הסיוע בצעדים ורפורמות של הממשלה נכשלת משום שהאיום להפסיק את הסיוע אינו אמין (התורמים רוצים לתרום לא פחות משהמקבלים רוצים לקבל).Collier, P. (2007). The Bottom Billion: Why the Poorest Countries are Failing and What Can Be Done About It. Oxford University Press.
 נזקים בהיערכות לאסונות: מחקר שפורסם בשנת 2016 בחן 5089 אסונות טבע גדולים ב-81 מדינות מתפתחות במשך תקופה של 33 שנים. התוצאות הראו כי למדינות שקיבלו סיוע במקרים של אסונות טבע היו פחות תמריצים לספק הגנה משלהן מפני אסונות כאלה. השפעה זו מחמירה ככל שהמדינה המקבלת את הסיוע ענייה ופחות מפותחת.

דרכי התמודדות
הספרות המחקרית בתחומי הכלכלה הפוליטית והפיתוח הבינלאומי מציעה מספר אסטרטגיות להתמודדות עם דילמת השומרוני, שמטרתן לשמר את הסיוע ההומניטרי תוך מזעור הסיכון המוסרי והתלות הנוצרת בקרב מקבלי הסיוע:
 מנגנוני מחויבות: כדי לפתור את בעיית חוסר האמינות של התורם (המתקשה להפסיק סיוע בעת משבר), מוצע להאציל את סמכויות הניהול לגופים בינלאומיים נוקשים או לקרנות הפועלות תחת חוקים בירוקרטיים מחייבים. מנגנון זה "קושר את ידי" התורם והופך את האיום בהפסקת הסיוע לאמין אם לא ימולאו התנאים.
 מדיניות סלקטיבית: מעבר מגישת של התניות, המבטיחה סיוע עתידי תמורת רפורמות, לגישה סלקטיבית המעניקה סיוע בדיעבד רק למדינות שכבר הוכיחו התנהלות כלכלית וממשלית תקינה. גישה זו מתבססת על ההנחה כי סיוע אפקטיבי רק בסביבה של מדיניות טובה.
 ביזור ועקיפת הממשל: במקרים של שחיתות שלטונית, האסטרטגיה דוגלת בהעברת המשאבים ישירות לאזרחים (באמצעות העברות כספיות ישירות) או דרך ארגונים לא-ממשלתיים (NGOs), תוך עקיפת תקציב המדינה המרכזי. מהלך זה נועד למנוע מהממשלה להסיט תקציבים למטרות לא-חיוניות על חשבון הרווחה.
 מעבר למודל עסקי: המרת מענקים בהלוואות, עידוד השקעות זרות ופתיחת שווקים לסחר. הצורך בהחזר הלוואות או עמידה בתחרות יוצר תמריץ להשקעה במיזמים יצרניים במקום בצריכה שוטפת, ומקטין את התלות בתרומות.
 חיזוק מוסדות, עידוד בעלות מקומית: התמקדות בחיזוק המוסדות הפנימיים במדינה המקבלת (מערכת משפט, תקשורת חופשית) כדי לאפשר לאזרחים לדרוש דין וחשבון ממשלתם. כמו כן, מודגש הצורך ביצירת תחושת "בעלות" מקומית על הפרויקטים כדי להבטיח את תחזוקתם לטווח ארוך.
 ראו גם
 סיוע בין-לאומי
 סיכון מוסרי

 הערות שוליים 

קטגוריה:אתיקה