כמאליזם

כמאליזם (בטורקית: Kemalizm) או אטא-טורקיזם היא אידאולוגיה פוליטית המבוססת על רעיונותיו של מוסטפא כמאל אטאטורק, המייסד והנשיא הראשון של טורקיה. הסמל המרכזי שלה הוא ששת החיצים.

טורקיה של אטאטורק הוגדרה על ידי רפורמות פוליטיות, חברתיות, תרבותיות ודתיות גורפות שנועדו להפריד בין המדינה הרפובליקנית החדשה ובין קודמתה העות'מאנית ולאמץ אורח חיים מערבי, כולל כינון חילוניות, תמיכת המדינה במדעים, שוויון מגדרי, אטטיזם כלכלי ועוד. רוב חלקי המדיניות הזו הונהגו לראשונה בטורקיה ויושמו במהלך נשיאותו של אטאטורק.

 רקע 
רפורמות שונות שנועדו למנוע את התמוטטות האימפריה החלו כבר בטנזימאט במהלך המאה ה-19. באמצע המאה,  ניסו ליצור אידאולוגיה של לאומיות עות'מאנית, כדי לדכא את הלאומיות האתנית הגואה באימפריה ולהנהיג לראשונה דמוקרטיה מוגבלת תוך שמירה על השפעות אסלאמיסטיות. בתחילת המאה ה-20 אימצו הטורקים הצעירים את מורשתם. במהלך שירותו הצבאי של אטאטורק הוא הצטרף לוועד האחדות והקדמה (CUP), שפעל למען חוקתיות ונגד האבסולוטיזם, ונטש את הלאומיות העות'מאנית לטובת הלאומיות הטורקית, תוך אימוץ השקפה פוליטית חילונית.

אטאטורק לא היה בעמדה מרכזית בהפיכת הטורקים הצעירים ב-1908, אם כי הוא היה שחקן מפתח בהדחתו של עבדול חמיד במהלך . במהלך , יריבויות אישיות עם אנוור פאשה ואחמד ג'מאל פאשה גרמו לכך שהוא הורחק מהשלטון. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הקריירה הצבאית שלו המריאה במערכת גליפולי, ובסוף המלחמה הוא היה פאשא הממונה על שלושה פיקודים צבאיים בחזית הסורית.

לאחר תבוסת האימפריה העות'מאנית - והחיסול העצמי של ה-CUP - בסוף המלחמה, הוביל אטאטורק מערכה צבאית הידועה בשם מלחמת העצמאות של טורקיה, כשהוא מחולל במקביל מהפכה. ב-1923 ממשלתו באנקרה ביטלה את המונרכיה העות'מאנית והכריזה על רפובליקה. ב-15 שנות כהונתו כנשיא, הונהגו רפורמות גורפות רבות שקידמו סדר יום חילוני, רפובליקני ואחיד לרפובליקה הטורקית.

 עקרונות 

ממוזער|דגל ששת החיצים
ישנם שישה עקרונות באידאולוגיה הכמאליסטית: רפובליקניזם, לאומיות, פופוליזם, רפורמיזם,  ואטטיזם. יחד, הם מייצגים סוג של יעקוביניזם, שהוגדר על ידי אטאטורק עצמו כשיטה להפעלת רודנות פוליטית כדי לשבור את הרודנות החברתית הרווחת בקרב האוכלוסייה הטורקית-מוסלמית המסורתית, שנגרמה, לדעתו, על ידי הקנאות של העולמא.

 רפובליקניזם 
עקרון הרפובליקה – שכלול המבנה המדיני של טורקיה שעליו הוכרז ב-29 באוקטובר 1923 וביטול מעמד הסולטאן, עריכת בחירות דמוקרטיות, ביטול מעמד הח'ליפות למרות התנגדות אנשי הדת, והעברת עיר הבירה מאיסטנבול לאנקרה. רפובליקניזם כמאליסטי מגדיר סוג של רפובליקה חוקתית, שבה נציגי העם נבחרים וחייבים למשול בהתאם לחוקה המגבילה את כוחה של הממשלה על האזרחים. ראש המדינה ופקידי ממשל אחרים נבחרים בבחירות ולא בירושה, והחלטותיהם כפופות לביקורת שיפוטית. בהגנתו על השינוי מהמדינה העות'מאנית, הכמאליזם טוען שכל חוקי הרפובליקה הטורקית צריכים להיות בהשראת צרכים ממשיים. הכמאליזם דוגל במערכת רפובליקנית כמייצגת הטובה ביותר של רצונות העם.

הרפובליקה הכמאליסטית מורכבת מפרלמנט שנבחר בבחירות כלליות, נשיא כראש מדינה שנבחר על ידי הפרלמנט ומכהן לתקופה מוגבלת, ראש ממשלה ממונה על ידי הנשיא, ושרים שמונו על ידי הפרלמנט. לנשיא אין סמכויות ביצועיות ישירות, אך יש לו סמכויות וטו מוגבלות, והזכות להתמודד במשאל עם. התפעול השוטף של הממשלה הוא באחריות מועצת השרים. קיימת הפרדת רשויות בין הרשות המבצעת (הנשיא ומועצת השרים), הרשות המחוקקת (הפרלמנט) והרשות השופטת, שבה לאף זרוע אחת של הממשלה אין סמכות על רשות אחרת - אם כי הפרלמנט מופקד על הפיקוח של מועצת השרים, והוא יכול לאלץ אותה להתפטר בהצבעת אי אמון.

 לאומיות 
עקרון הלאומיות – הלאומית הטורקית היא תחליף לעות'מאניות והיא נובעת מגבולותיה של טורקיה החדשה בעלת הרוב המוסלמי. הלאומיות איחדה את הטורקים סביב מטרה אחת משותפת, ובכך החלישה את המחלוקות. אטאטורק דגל בעיקרון שעל פיו טורקיה לא צריכה להיות במצב מלחמה עם אף מדינה, והוא לא רצה שטורקיה תתפשט למדינות אחרות כפי שעשתה האימפריה העות'מאנית. הלאומיות הטורקית, היא הלאומיות כפי שכתב בחוקה, שכוללת את כל השבטים האתניים והאזרחים הנמצאים בשטח טורקיה הריבונית, ללא הבדל בין אזרחים או לאומים שונים. עיקרון זה הונהג בין השאר בבתי הספר.

הלאומיות של אטאטורק מקורה בתיאוריות האמנה החברתית, התפיסה הכמאליסטית של האמנה החברתית התאפשרה על ידי התפרקות האימפריה העות'מאנית, שנתפסה כתוצר של כישלון שיטת המילת העות'מאנית הבלתי יעילה. האידאולוגיה הכמאליסטית מגדירה את "האומה הטורקית" כאומה של העם הטורקי שתמיד אוהב ומבקש לרומם את משפחתו, מדינתו והאומה שלו, שיודע את חובותיו ואחריותו כלפי המדינה הדמוקרטית, החילונית והחברתית הנשלטת על ידי שלטון החוק, המושתת על זכויות אדם, ועל העקרונות שנקבעו במבוא לחוקת הרפובליקה הטורקית.

השתייכות ללאומיות הטורקית נרכשת בדרך כלל באמצעות לידה בתוך גבולות המדינה וגם על פי עקרון דין הדם. מושג הלאום הכמאליסטי משולב בסעיף 66 של חוקת הרפובליקה הטורקית. כל אזרח מוכר כטורקי, ללא קשר למוצא אתני, לאמונה, למין וכדומה. חוק האזרחות הטורקי קובע כי ניתן לשלול ממנו את אזרחותו רק באמצעות מעשה בגידה. עם זאת, הכמאליסטים ראו בלא-מוסלמים אזרחים סמליים בלבד, ולעיתים קרובות התייחסו אליהם כאל אזרחים סוג ב' ברפובליקה הטורקית. זהותם של הכורדים בטורקיה הוכחשה במשך עשרות שנים כאשר הכורדים תוארו כ"טורקים הרריים".

 טורקיזם 
הכמאליזם התמקד באינטרסים הצרים יותר של מדינת הלאום, וויתר על הדאגה ל"טורקים מבחוץ". ה היה אידאולוגיה אתנוצנטרית [לאחד את כל האומות הטורקיות מבחינה אתנית] ואילו הכמאליזם הוא פוליצנטרי [מאוחד סביב "רצון משותף"] באופיו. הפאן-טורקיסטים הדגישו בעקביות את המאפיינים המיוחדים של העמים הטורקיים, ורצו לאחד אותם. הכמאליזם אינו שואף לאחד את העם הטורקי עם כל האומות הטורקיות האחרות.

לכמאליזם הייתה הגדרה צרה יותר של שפה, שביקשה להסיר את המילים הפרסיות, הערביות, היווניות, הלטיניות ואחרות מהשפה הטורקית ולהחליפן במילים שמקורן בטורקית או לגזור מילים חדשות עם שורשים טורקיים.

 פופוליזם 
ממוזער|אטאטורק נואם על רקע סמל ששת החיצים. 9 במאי 1935
עקרון העממיות – עיקרון זה הדגיש את חשיבות שמירת השלטון בידי העם, ולא בידי המעמד השולט. מכאן נבע חוק השוויון בפני החוק וחופש הביטוי, ללא הבדלים כלכלים ודתיים. בנוסף נוסדו כמה ממוסדות השלטון על ידי העם, כמו האספה הלאומית. אטאטורק טען שהוא פועל תמיד למען העם. כך למשל הוא הסביר את ביטול מעמד הסולטאן בכך שהסולטאן אינו נבחר על ידי העם.

הפופוליזם הכמאליסטי מתכוון לא רק לכונן ריבונות עממית אלא גם להוביל שינוי חברתי-כלכלי. הפופוליזם הכמאליסטי מאמין שהזהות הלאומית היא מעל הכל, והוא רואה בעיני רוחו חברתיות המדגישה שיתוף פעולה מעמדי וסולידריות לאומית. הפופוליזם הכמאליסטי הוא הרחבה של תנועת המודרניזציה הכמאליסטית, שמטרתה להתאים את האסלאם למדינת הלאום המודרנית, כולל פיקוח ממשלתי על בתי ספר וארגונים דתיים.

הלאומיות של אטאטורק שמה לה למטרה להעביר את הלגיטימיות הפוליטית מאוטוקרטיה מלכותית (של השושלת העות'מאנית), תאוקרטיה (שבסיסה בח'ליפות העות'מאנית) ופיאודליזם להשתתפות פעילה של אזרחיה, הטורקים. התיאוריה החברתית הכמאליסטית רצתה לבסס את ערך האזרחות הטורקית. תחושת גאווה הקשורה לאזרחות נועדה לתת את הדחיפה הפסיכולוגית הדרושה לאנשים לעבוד קשה יותר ולהשיג תחושת אחדות וזהות לאומית. המוטו "Ne mutlu Türküm diyene" () קודם כנגד סיסמאות כמו "יחי הסולטאן", "יחי השייח'" או "יחי הח'ליף".

 רפורמיזם 
עקרון המהפכניות – מתאר את הצורך לשנות את החברה המסורתית בעלת היסודות העות'מאניים ולהפוך אותה למדינה מודרנית, גם אם צריך להשתמש באמצעים לא דמוקרטיים. מטרת הכמאליזם היא להפוך את האימפריה העות'מאנית למדינה טורקית ומתפתחת. אטאטורק רצה לחנך בעיקר את הדור הצעיר לקבל את המהפכניות. הוא הורה ללמד בבתי הספר איך להיות עם טורקי גאה ומלומד, לנתק את התלמידים מהזיקה לעות'מאנים, ולחברם לזיקה הטורקית המודרנית.

עקרון הרפורמיזם חרג מעבר להכרה ברפורמות שנעשו בתקופת חייו של אטאטורק. הרפורמות של אטאטורק בתחומים החברתיים והפוליטיים מתקבלות כבלתי הפיכות. אטאטורק מעולם לא העלה בדעתו את האפשרות של הפסקה או שלב מעבר במהלך ההתפתחות ההדרגתית או היישום של הרפורמה. ניתן לתאר את ההבנה הנוכחית של מושג זה כ"שינוי אקטיבי". טורקיה והחברה שלה, המשתלטות על מוסדות ממערב אירופה, חייבות להוסיף להן תכונות ודפוסים טורקיים ולהתאימם לתרבות הטורקית.

 לאיציזם 
עקרון החילוניות – החילוניות כללה לא רק את הפרדת הדת מהמדינה, אלא גם את הפרדת המדינה מהמוסדות האסלאמיים ושחרור המחשבה מתפיסות דתיות, דבר שהתבטא בחינוך החדש ובחוקים מודרניים במקום עקרונות הדת. המטרה הייתה לבטל ולהפחית את מעמדם של אנשי הדת, וליצור חופש פולחן דתי מבלי לזנוח את האסלאם כדת. החוק החשוב ביותר בעיקרון זה היה ביטול הח'ליפות ב-1924 והחלפת הכתב הערבי בכתב לטיני. הוחלפו גם הסמלים הערביים בסמלים מערביים, כגון הביגוד המסורתי העות'מאני שהוחלף בלבוש מערבי מודרני, יום המנוחה שונה מיום שישי החשוב באסלאם ליום ראשון, ולוח השנה ההג'רי הוחלף בלוח השנה הבינלאומי. בנוסף ניתנה זכות הצבעה לנשים לפרלמנט, דבר שהוביל להתנגדות ברחבי העולם המוסלמי השמרני.

כאשר החילוניות יושמה במדינה הטורקית הצעירה, היא החלה עם ביטול הח'ליפות במרץ 1924. ב-1926 ננטשו חוקי המג'לה והשריעה לטובת קוד אזרחי שווייצרי מותאם וחוק עונשין המבוסס על החוקים הגרמניים והאיטלקיים. מנהגים דתיים אחרים בוטלו, וכתוצאה מכך התפרקו המסדרים הסופיים ונענשה חבישת תרבוש, שנתפס על ידי אטאטורק כקשר לעבר העות'מאני.

העיקרון הכמאליסטי של הלאיציזם אינו נגד דת מתונה וא-פוליטית, אלא נגד כוחות דתיים המתנגדים ונלחמים במודרניזציה ובדמוקרטיה. על פי התפיסה הכמאליסטית, המדינה הטורקית צריכה לעמוד במרחק שווה מכל דת, לא לקדם או לגנות שום מערכת של אמונות דתיות. עם זאת, הכמאליסטים קראו לא רק להפרדת הכנסייה מהמדינה, אלא גם לשליטת המדינה בממסד הדתי המוסלמי הטורקי. עבור חלק מהכמאליסטים, משמעות הדבר היא שהמדינה חייבת לעמוד בראש ענייני הדת, וכל הפעילויות הדתיות נמצאות תחת פיקוחה. באפריל 1928 הוסר מהחוקה הסעיף הקובע כי "הדת הממוסדת של טורקיה היא האסלאם". מנקודת המבט הפוליטית הכמאליסטית, פוליטיקאים אינם יכולים לטעון שהם מגנים על דת או כת דתית כלשהי, וטענות כאלה מהוות בסיס משפטי מספיק לאיסור על קיומן של מפלגות פוליטיות.

בעוד אטאטורק ראה בכיסוי הדתי של נשים אנטיתזה לקדמה ולשוויון, הוא גם הכיר בכך שכיסוי ראש אינו מצדיק איסור מוחלט. אך החוקה תוקנה ב-1982 ואסרה על נשים להשתמש בכיסויים אסלאמיים כמו חג'אב במוסדות להשכלה גבוהה.

 אטטיזם 
עקרון המדינתיות – לפי עיקרון זה, מדינתיות - נדרשת התערבות של המדינה בנושאים כלכליים. בשנים הראשונות של הרפובליקה לא השתמשו בעיקרון זה ולא חשבו על פיתוח כלכלי, אלא בעיקר הסתמכו על חקלאות ועבודות שדה. לאחר נפילת הבורסה בניו יורק והמשבר הכלכלי העולמי של 1929, טורקיה נפגעה קשות, ואטאטורק הוביל רפורמות כלכליות לשיפור רמת החיים לצד צמצום הוצאות המדינה, חוקים כלכליים חדשים, פיתוח התעשייה באמצעות הון ממשלתי, הקטנת הייבוא והישענות על חומרי גלם מקומיים ועוד. בהדרגה חל שיפור במצב הכלכלי.

עקרון האטטיזם הכמאליסטי מתפרש בדרך כלל בכך שהמדינה אמורה להסדיר את הפעילות הכלכלית ולעסוק בתחומים שבהם מיזמים פרטיים אינם מוכנים לעשות זאת. טורקיה שלאחר מלחמת העצמאות הוגדרה במידה רבה על ידי החברה החקלאית שלה, הכוללת בעלי אדמות וסוחרים רבים. לאחר השפל הגדול, חל מעבר לאסטרטגיות פיתוח במהלך עידן המכונה בדרך כלל "אטטיזם". במהלך תקופה זו, למדינה הייתה מעורבות פעילה הן בצבירת הון והן בהשקעות, וכמו גם בהתחשבות באינטרסים של עסקים פרטיים. המדינה התערבה לעיתים קרובות בתחומים כלכליים שהמגזר הפרטי לא עסק בהם. לרוב פרויקטים של תשתית ותחנות כוח, אך גם תעשיות ברזל ופלדה.

 ניתוח 
 כמאליזם ומפלגות פוליטיות 
מפלגת העם הרפובליקאית (CHP) הוקמה על ידי אטאטורק ב-9 בספטמבר 1923, זמן קצר לפני הכרזת הרפובליקה הטורקית ב-29 באוקטובר. היא נמנעה מלעדכן או להגדיר את השורשים הפילוסופיים של הכמאליזם שלה בין שנות ה-40 לשנות ה-60. מאז שנות ה-60, ה-CHP עברה לעמדה שהיא יותר מרכז-שמאל. תומכי המפלגה קיבלו באופן כללי את הרעיון ששינויים מבניים שביצעה הממשלה היו נחוצים למודרניזציה. מאוחר יותר, בשנות ה-70, עקב דחייה ונטישה רחבה יותר של הכמאליזם, ביצעה ה-CHP שינויים מהותיים יותר במצע המפלגה שלה, כולל תוכניות שתויגו כ"שמאל דמוקרטי".

בתחילת המאה ה-21, רוב הכמאליסטים (ב-CHP או מחוצה לה) עדיין האמינו בששת העקרונות, בעוד אחרים דרשו להפחית את הנטיות האטטיסטיות של הכמאליזם. השימוש ב'כמאליזם' כמונח תיאורי של השיח הפוליטי מיוחס לעיתים קרובות לדמויות כמו  ויאקופ קדרי קאראוסמנאואולו. האחרון השתמש במונח ב-28 ביוני 1929 כדי להתייחס לאידאולוגיה המורכבת מ"עקרונות וערכי היסוד של הדרך הטורקית למודרניות".

 כמאליזם ומשפט חוקתי 
ששת העקרונות גובשו ב-5 בפברואר 1937, 14 שנים לאחר הקמת הרפובליקה הטורקית.

בחוקת 1924 סעיף 2, נקבע:טורקיה היא רפובליקנית, לאומנית, קשורה לעם, מתערבת, חילונית ומהפכנית. וליל הגנרלים ב-1980 לוו בתיקונים יסודיים בחוקה. הטקסטים של החוקות החדשות אושרו במשאל עם בשני מהמקרים. בסעיף 1 בחוקת 1961, נקבע כי "המדינה הטורקית היא רפובליקה". סעיף 2 קבע:הרפובליקה הטורקית היא מדינה לאומנית, דמוקרטית, חילונית וחברתית, הנשלטת על ידי שלטון החוק, המבוססת על זכויות אדם ועקרונות יסוד שנקבעו במבוא.בסעיף 1 בחוקת 1982, נקבע כי "המדינה הטורקית היא רפובליקה". סעיף 2 קבע:הרפובליקה של טורקיה היא מדינה דמוקרטית, חילונית וחברתית הנשלטת על ידי שלטון החוק; תוך התחשבות במושגים של שלום ציבורי, סולידריות לאומית וצדק; כיבוד זכויות אדם; נאמנות ללאומיות של אטאטורק, ומבוססת על עקרונות היסוד שנקבעו בהקדמה.רק עקרונות החילוניות, הלאומיות והדמוקרטיה נשמרו בכל השינויים שנעשו בחוקה. חוקת 1961 הדגישה יותר את זכויות האדם, שלטון החוק ומדינת הרווחה מאשר החוקה המקורית של 1924, בעוד שחוקת 1982 התמקדה בשלום הקהילה ובסולידריות לאומית, אך גם התייחסה במפורש לכמה מעקרונותיו של אטאטורק וכללה אותם.

 ראו גם 
 רפורמות אטאטורק
 היסטוריה של הרפובליקה הטורקית
 ששת החיצים
 מפלגת העם הרפובליקאית

 קרא עוד 
 כמאליזם באתר הספרייה הלאומית

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:אידאולוגיות על שם אישים
קטגוריה:מוסטפא כמאל אטאטורק
קטגוריה:התנועה הפרוגרסיבית
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:טורקיה: חוק ומשפט