אויגניה שוורצוולד

ביוגרפיה 
אויגניה נוסבאום, השנייה מארבעה ילדים, נולדה ב-1872 בעיירה פולופאנובקה, כפר ליד נהר זברוץ' באוסטרו-הונגריה לליאון (–1900) ולאסתר (1840–1907) נוסבאום. היא נולדה למשפחה יהודית דוברת גרמנית, משכילה ואמידה יחסית. אביה ניהל אחוזה כפרית באזור. היא הייתה תלמידה מבריקה ושאפה להשכלה גבוהה. בילדותה עברה עם משפחתה לצ'רנוביץ, שם למדה בבית ספר תיכון ובמכללה למורות אך לא השלימה את לימודיה.

ב־1895 עברה לשווייץ ולמדה ספרות גרמנית, ספרות אנגלית ופילוסופיה באוניברסיטת ציריך, שהייתה חלוצה בהשכלת נשים באותה תקופה. ב־1900 קיבלה דוקטורט. באותה תקופה, נשים לא הורשו ללמוד בבתי ספר תיכוניים ואוניברסיטאות אוסטריות והיא הייתה אחת הנשים הראשונות באימפריה האוסטרו-הונגרית בעלות השכלה אקדמאית. ב-1900 נישאה ועברה להתגורר בווינה, אוסטריה.

 קריירה 
ב־1901 רכשה בית־ספר לבנות מידי המחנכת והפמיניסטית אלינורה ייטלס. בסוף השנה הראשונה לניהולה כבר למדו בו 181 תלמידות. בהמשך העבירה את בית־הספר למרכז וינה, חידשה את תוכנית הלימודים, שכרה מורים מעולים והושפעה מרפורמות חינוכיות כגון אלו של מריה מונטסורי.מטרתה הייתה להציע לבנות חינוך תיכוני דומה לזה שהיה נגיש לבנים. כדי להשיג מטרה זו, היא גייסה אמנים ומדענים בולטים בני זמנה כדי שאלו ילמדו את הבנות. לדוגמה, אוסקר קוקושקה נתן שיעורי רישום, ארנולד שנברג לימד מוזיקה וקומפוזיציה ואדולף לוס הרצה על אדריכלות. היא הרצתה לעיתים קרובות לגברים על החשיבות של שוויון מגדרי. בית־הספר פעל במשך יותר מעשור על בסיס "רישיון זמני". רק ב־1912 הוכר רשמית כ"תיכון מודרני לבנות", ותלמידותיו יכלו להתקבל לכל האוניברסיטאות באימפריה ההבסבורגית.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, היא הקדישה את עצמה לטיפול בחולים וקשישים וכן בילדים מעוטי יכולת. ב-1915 היא הקימה מטבח עממי למעמד הביניים שמצבו הכלכלי הידרדר בזמן המלחמה, היא ייסדה שירות מתנדבים עבור מאות אלפי שבויי מלחמה רוסיים באוסטריה, היא הפעילה מחנות קיץ לילדי חיילים שנפלו. ב־1917 היא הקימה רשת מסעדות קואופרטיביות מוזלות וכן ארגנה בני נוער שסייעו לקשישים. הצלחת היוזמות הוינאיות הביאה אותה ב־1923 לברלין, שם הקימה את "עזרת ידידים אוסטרית לגרמניה", מטבח ענק לסטודנטים בתקופת האינפלציה הגרמנית, שנודע כ"ארמון־הבישול" (Schlossküche).
 הסלון הספרותי 
שוורצוולד מילאה תפקיד חשוב בחיי התרבות והאירועים החברתיים של וינה. כמו רבים מבני דורה, היא ארגנה בביתה סלון ספרותי. בסלון שוורצוולד הופיע באופן קבוע מגוון של סופרים ואנשי תרבות ביניהם קארי מיכאליס, ריינר מריה רילקה, ארנו הולץ, רוברט מוסיל, ברטולט ברכט, קרל קראוס, אליאס קנטי, יעקב וסרמן, קרל צוקמאייר, גוטפריד בן ואגון פרידל. מוזיקאים היו ארנולד שנברג, אגון ולס, אדולף בוש, רודולף סרקין, לוטה ליאונרד, גרטה קראוס ומקס רוסטל. מארצות הברית, בין האורחים הקבועים בסלון נמנו דורותי תומפסון, סינקלר לואיס ואדגר אנסל מאורר. בנוסף השתתפו אדולף לוס, אוסקר קוקושקה. היו גם הצלם ביל ברנדט, החוקר הנס קלזן, והשחקנית הצעירה הלנה וייגל. רבים מאלה שהשתתפו בסלון האמינו שהוא ייחודי. קוקושקה התייחס אליו בשנים מאוחרות יותר כ (תרגום חופשי): "מרכז רוחני בצורת בית פתוח".

שוורצוולד יחד עם איזדורה דאנקן היוו השראה לדמותה של ארמלינדה טוצי, "דיוטימה", ברומן של רוברט מוסיל "האיש בלא תכונות".

 חיים אישיים ומותה 
ב-1900 ונישאה לכלכלן ד"ר הרמן שוורצוולד (1871–1939). לזוג לא נולדו ילדים.

בשנת 1938 בזמן ששהתה בקופנהגן לניתוח, אוסטריה סופחה לרייך השלישי והיא לא חזרה עוד לווינה. בעלה הצליח לברוח בעזרת הלמות פון מולטקה. הזוג גלה לשווייץ, חי בעוני ובריאותם הידרדרה. הנאצים סגרו את בית-ספרה ב־15 בספטמבר 1938, 37 שנה לאחר שנפתח. רכושה הוחרם ורבות מתלמידותיה, שהיו יהודיות, נרצחו בשואה.

בעלה נפטר ב־1939 והיא נפטרה זמן לא רב אחריו ממחלה קשה בציריך ב-7 באוגוסט 1940.

 קישורים חיצוניים 

 דבורה הולמס, אויגניה שוורצוולד - ביוגרפיה, אוסטריה, 2010 - בגרמנית.
 דבורה הולמס, גניה שוורצוולד והסלון הוינאי שלה, פרק בתוך Austrian Lives, 2012, עמודים 190 -211

 הערות שוליים 

קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:סופרות יהודיות
קטגוריה:פמיניסטים יהודים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:סופרות אוסטריות
קטגוריה:ילידי 1872
קטגוריה:נפטרים ב-1940