אנדראה צ'זאלפינו

אַנְדְרֶאָה צֶ'זַאלְפִּינוֹ (באיטלקית: Andrea Cesalpino; ) היה רופא פלורנטיני, פילוסוף ובוטנאי בן המאה ה-16.

ביצירותיו הוא סיווג צמחים על פי פירותיהם וזרעיהם, במקום לפי סדר אלפביתי או לפי תכונות רפואיות. ב-1555 הוא ירש את  כמנהל הגן הבוטני בפיזה. הבוטנאי  היה אחד מתלמידיו.

צ'זאלפינו עסק גם בעבודה מוגבלת בתחום הפיזיולוגיה של צמחים ובעלי חיים. ברפואה, הוא חזה "מחזור כימי" המורכב מהתאיידות והתעבות חוזרים ונשנים של הדם, ומסיבה זו רואים בו היסטוריונים כמי שקדם לוויליאם הארווי (1578–1657), הוגה התאוריה של "מחזור דם פיזי" ב-1628.

קורות חיים
צ'זאלפינו נולד בארצו שבטוסקנה. כפי שדווח על ידי ג'וזפה לאיס ואוגו ויוויאני עם סדרת מסמכים חשובים, ואושר בכרך מלומד המוקדש לצ'זאלפינו, הוא ככל הנראה נולד בסתיו 1524 בפרברי ארצו.

לצורך לימודיו באוניברסיטת פיזה היה מדריכו לרפואה ר. קולומבו (נפטר 1559), ולבוטניקה החוקר הידוע . לאחר שסיים את לימודיו, הוא לימד פילוסופיה, רפואה ובוטניקה במשך שנים רבות באותה אוניברסיטה, בנוסף לעריכת מחקרים בוטניים בחלקים שונים של איטליה. בתקופה זו הוקמו הגנים הבוטניים הראשונים באירופה; המוקדם ביותר בפדובה, ב-1546; הבא אחריו בפיזה ב-1547 על ידי גיני, שהיה המנהל הראשון שלו. גיני הוחלף על ידי צ'זאלפינו, שהיה אחראי על הגן הבוטני בפיזה בין השנים 1554–1558. כאשר היה מבוגר, צ'זאלפינו קיבל הזמנה לרומא כפרופסור לרפואה בספיינצה – אוניברסיטת רומא וכרופא אישי של האפיפיור קלמנס השמיני. אין ודאות מוחלטת אם הוא גם הפך למנהל הראשי של  אשר הוקם בסביבות 1566 על ידי אחד מתלמידיו המפורסמים ביותר, .

בשנת היובל 1600, צ'זאלפינו כתב טקסט על ההיסטוריה של הכנסייה, תחת הכותרת Historiae ecclesiasticae compendum usque ad Annum Jubilei MDC, שנשמר ככתב יד בספריית הוותיקן ברומא (Vat. Lat. 35600), עדות לאורתודוקסיות שלו.

יצירות פילוסופיות
שמאל|ממוזער|250px|פסל צ'זאלפינו בגלריית הטוסקנים המפורסמים ב, פוסל על ידי .
כל כתביו של צ'זאלפינו מראים גאונות ומחשבה מעמיקה. סגנונו הוא אכן לעיתים קרובות כבד, אך למרות הצורה הסכולסטית שבה יצירותיו כתובות, מופיעים בו לעיתים קרובות קטעים בעלי יופי רב. בוטנאים ופיזיולוגים מודרניים שאינם מכירים את כתבי אריסטו מוצאים את ספריו של צ'זאלפינו מעורפלים; אי הבנתם הובילה אותם לעיתים קרובות לשגות בשיפוטם לגבי הישגיו.

לא הופיע סיכום מקיף של תוצאות מחקריו של צ'זאלפינו, המבוסס על מחקר ביקורתי של כל יצירותיו, ואף לא מהדורה מלאה של כתביו. שבע מהן ידועות בוודאות, ורוב השבע הודפסו מספר פעמים, אם כי אף אחת לא הופיעה מאז המאה ה-17. ברשימה הבאה, תאריך הפרסום הנתון הוא של המהדורה הראשונה.

יצירתו הפילוסופית החשובה ביותר היא Quaestionum peripateticarum libri V (חמישה ספרים על שאלות פריפטטיות, 1571). צ'זאלפינו מוכיח את עצמו בה כאחד החוקרים הבולטים והמקוריים ביותר של אריסטו ב. כתביו, עם זאת, מראים עקבות של השפעת אבן רושד, ומכאן שהוא אריסטוטלי אבן רושדי; כנראה הוא נטה גם לפנתאיזם, ולכן הוא נכלל, מאוחר יותר, בקרב השפינוזיסטים שלפני ברוך שפינוזה. , מתנגד פרוטסטנטי לדעות האריסטוטליות, כתב כמה פעמים נגד צ'זאלפינו. יצירתו של טאורלוס שכותרתה Alpes cæsae, etc. (1597), מוקדשת כולה למאבק בדעותיו של צ'זאלפינו, כפי שמראה משחק המילים על השם Cæsalpinus. כמעט מאה שנים מאוחר יותר, הותקפו דעותיו של צ'זאלפינו שוב, והפעם על ידי , הבישוף של אוקספורד ביצירה שכותרתה Disputationes de Deo et providentia divina (ויכוחים על אלוהים והשגחה עליונה, 1678).

צ'זאלפינו הצהיר שוב ושוב על יציבות עקרונותיו הקתוליים ועל נכונותו להכיר בכזב של כל דעה פילוסופית שפורסמה על ידו כתורת אריסטו, אשר תהיה מנוגדת להתגלות.

יצירות רפואיות ופיזיולוגיות
מחקרים פיזיולוגיים של צ'זאלפינו הנוגעים למחזור הדם ידועים היטב, אך עד היום הייתה נטייה להערכת יתר כשם שהייתה נטייה להערכת חסר. בחינה של הקטעים השונים בכתביו הנוגעים לשאלה מראה שאף שצריך לומר שצ'זאלפינו חדר עמוק יותר לסודות מחזור הדם מכל פיזיולוג אחר לפני ויליאם הארווי, עדיין הוא לא הגיע לידע יסודי, המבוסס על מחקר אנטומי, על מהלך הדם המלא. מלבד היצירה Quæstionum peripateticarum שכבר הוזכרה, יש להתייחס ל-Quaestionum medicarum libri duo (שני ספרים על שאלות רפואיות, 1593).

יצירות בוטניות
פרסומו החשוב ביותר היה De plantis libri XVI (ששה-עשר ספרים על צמחים, 1583). היצירה מוקדשת לדוכס הגדול פרנצ'סקו הראשון דה מדיצ'י. בניגוד ל"ספר עשבים" של אותה תקופה, הוא אינו מכיל איורים. החלק הראשון, הכולל שלושים עמודים מתוך היצירה, הוא החלק בעל החשיבות הרבה ביותר לבוטניקה באופן כללי. מראשית המאה ה-17 ועד היום מסכימים בוטנאים לדעה כי ביצירה זו, שבה צ'זאלפינו התבסס על אריסטו כמורה דרך, הוא הניח את היסודות למורפולוגיה ולפיזיולוגיה של צמחים ויצר את הסיווג המדעי הראשון של צמחים פורחים. שלושה דברים, מעל הכל, מעניקים לספר את חותם האינדיבידואליות: המספר הגדול של תצפיות מקוריות והבחנות מעמיקות, במיוחד על פרחים, פירות וזרעים, שנעשו, יתרה מכך, לפני המצאת המיקרוסקופ, בחירת אברי הרבייה כבסיס לסיווג המערכת הבוטנית שלו; ולבסוף, הטיפול הגאוני ובו בזמן הפילוסופי הקפדני בחומר העשיר שנאסף על ידי תצפיות. בחירתו של צ'זאלפינו בזרעים ובתי הקיבול של הזרעים כקריטריונים הראשיים לסיווג צמחים השפיעה מאוד על עבודת הסיווג של ג'ון ריי, חוקר טבע בריטי מרכזי בן המאה ה-17. לאחר מותו, פורסם נספח בלתי שלם ליצירה זו, שכותרתו Appendix ad libros de plantis et quaestiones peripateticas (נספח לספרים על צמחים ולשאלות הפריפטטיות, 1603).

שמאל|ממוזער|250px|
צ'זאלפינו מפורסם גם בהיסטוריה של הבוטניקה כאחד הבוטנאים הראשונים שיצרו עשבייה; אחת העשביות העתיקות ביותר שעדיין קיימות היא זו שהוא סידר ב-1563 עבור הבישוף אלפונסו טורנבוני (Alfonso Tornabuoni). לאחר שינויים רבים נמצאת כעת העשבייה ב בפירנצה. היא מורכבת מ-260 עמודי פוליו המסודרים בשלושה כרכים כרוכים בעור אדום, ומכילה 768 מינים של צמחים. יצירה בעלת ערך מסוים לכימיה, מינרלוגיה וגאולוגיה פורסמה על ידו תחת הכותרת De metallicis libri tres (שלושה ספרים על מתכות, רומא, 1596). יצירה זו מסתמכת בעיקר על המטאלותקה (Methalloteca) של הוותיקן, והיא הוכנה על ידי מיקלה מרקאטי, שלא הצליח להשלימה עקב מותו המוקדם. חלק מהמידע מזכיר תגליות שנעשו בסוף המאה ה-18, כמו אלה של אנטואן לבואזיה ורנה ז'יסט אאיאי, והיא גם מראה הבנה נכונה של מאובנים.

הנזיר הפרנציסקני שארל פלומיה העניק את השם  לסוג של צמח וקארולוס לינאוס שמר על השם במערכת שהקים. כיום כולל סוג זה כולל כ-10 מינים ושייך למשפחת הקטניות, תת-משפחת הקסאלפיניים, המכילה מספר גדול של צמחים שימושיים. קארולוס לינאוס מצטט בכתביו לעיתים קרובות את קודמו הגדול במדע הבוטניקה ומשבח את צ'זאלפינו בשורות הבאות: Quisquis hic exstiterit primos concedat honores Cæsalpine tibi primaque certa dabit (כל מי שיפרוץ כאן (בתחום זה), שיקנה את כבוד הראשית לך, צ'זאלפינו, והוא יפקיד בידיך את הבכורה הוודאית והראשונה.).

קיצור שם מחבר סטנדרטי Cesalpino משמש לציון אדם זה כמחבר בעת ציטוט של שם מדעי.

לקריאה נוספת


קישורים חיצוניים


 Andrea Cesalpino, Catholic Encyclopedia (1913)
 Some places and memories related to Andrea Cesalpino on Himetop – The History of Medicine Topographical Database
 De plantis, 1583, on Google Books.
 De metallicis, 1596, on Google Books.
 Andrea Cesalpino entry (in Italian) in the Enciclopedia Treccani, 1931

הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי טבע
קטגוריה:פילוסופים איטלקים
קטגוריה:רופאים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:רופאים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים איטלקים
קטגוריה:סגל ספיינצה – אוניברסיטת רומא
קטגוריה:ילידי 1524
קטגוריה:נפטרים ב-1603