הבה סלים

הֶבָּה סָלִים (שם מלא בערבית: هبة عبد الرحمن سليم عامر; תרגום שם: הבה עבד אל-רחמאן סלים עאמר; 1947–1974) הייתה אישה מצרית שהואשמה בריגול עבור המוסד הישראלי יחד עם בעלה סלים שהיה איש צבא מצרי. שניהם הוצאו להורג, במצרים.

 ביוגרפיה 
הבה סלים נולדה במחוז אסיוט במצרים עילית, גדלה בקהיר, והייתה בת המעמד הגבוה במצרים. למדה בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת עין שמס והתמחתה בצרפתית. היא נענתה להצעת אחד המרצים שלה, והמשיכה את לימודיה בסורבון בפריז, שם שהתה אצל משפחה מצרית והייתה אורחת קבועה בביתו של שגריר מצרים. בתוכנית טלוויזיה מצרית ב-2010, תיאר אותה השגריר, פחרי עות'מאן (Fakhry Othman), כפטריוטית, מבריקה ובחורה עליזה שהתקשתה מבחינה כלכלית, כיוון שלא הצליחה למצוא עבודה בשגרירות מצרים בפריז.

 פעילותה 
לאחר גיוסה למוסד, היא נישאה לפארוק אל פיקי, קצין הנדסה בצבא מצרים, ודרכו אספה מידע על מיקומי סוללות נ"מ, כולל ה-2K12 קוב. מאוחר יותר הוא התוודע לפעילות הריגול שלה והשתתף בהן מרצונו. במהלך מלחמת יום הכיפורים, המודיעין שסיפקו השניים איפשר לישראל לפגוע במדויק ולהשמיד בסיסי טילים במצרים.

 משפט והוצאות להורג 
הבה נעצרה לאחר שהמודיעין המצרי משך אותה לטריפולי, בלוב, בטענה שאביה מאושפז שם. היא נעצרה, עם הגעתה והועברה למטוס מצרי שהעביר אותה למצרים. בעלה, סלים, נעצר אף הוא והועמד לדין בגין בגידה. לאחר שנדחו כל הערעורים, היא הוצאה להורג בתליה, ואילו סלים, שהיה קצין צבא, הוצא להורג בירי. במהלך ההליכים המשפטיים, נשללה ממנה הזכות לערעור והשלטונות המצרים דחו בקשה לחנינה שהוגשה על ידי מזכיר המדינה האמריקאי הנרי קיסינג'ר.

 בתרבות המצרית 
סיפורה של הבה סלִים היה הבסיס לסרט המצרי الصعود إلي الهاوية (הטיפוס אל התהום), שיצא לאור ב-1978. הסרט מלווה את אָבְּלָה (בת דמותה של סלים) והוא מסתיים במעצרה במהלך טיסה מלוב, כשהקצין המלווה מצביע על הפירמידות והנילוס אומר: "זוהי מצרים, אבלה", משפט שהפך לקאלט בתרבות המצרית.

 הערות שוליים 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת עין שמס
קטגוריה:מרגלות
קטגוריה:ילידי 1947
קטגוריה:נפטרים ב-1974