חיצית נאות-מדבר

חִצִּית נְאוֹת-מִדְבָּר (שם מדעי: Ischnura fountaineae) היא מין של שפרירית ממשפחת הרומחיתיים. זהו מין מדברי המצוי באזורים המדבריים של המערב הפליארקטי, ממרוקו במערב דרך רוב דרום-מערב אסיה ועד לקזחסטן במזרח. בישראל היא נפוצה באופן מקומי בגופי מים מתוקים בסביבות ים המלח ודרומה לאורך הערבה עד אילת.

 תיאור 
מידות: אורך גוף של 27–34 מ"מ (מתוכם הבטן 21–25 מ"מ) ואורך כנף אחורית של 19–24 מ"מ.

חיצית נאות-מדבר היא שפרירית קטנה ודקה בצבעי כחול-שחור. זיהוי חיציות באזורינו קשה למדי, ומסתמך על פרטים קטנים:

♂: בניגוד למינים אחרים, השונות בצבעים של מין זה נמוכה למדי וצבע הגוף הבסיסי של פרטים בוגרים תמיד יהיה כחול שמיים, עם עיניים כחולות או ירוקות. פסי-הכתף (Antehumeral stripes) צרים, ולעיתים חסרים לגמרי. התוספתנים אינם בולטים מעבר לקצה הבטן. הדוגמה על פרק הבטן S2 דומה לזו של חיצית בריכות - במבט צד הגבול בין הצבע השחור לכחול בצורת אוכף עמוק, אך יש פרטים להם הדוגמה פחות בולטת והגבול יהיה זוויתי בלבד (אך לא מקבילי, כמו אצל חיצית ערוצים). החלק התחתון של פרקים S3–S6 בצבע כתום, ואילו S8 תמיד כחול לגמרי. לוחית העורף (פרונטום) עגולה ללא בליטה, והפטרוסטיגמה דו-גונית.

♀: נקבות החיציות עוד יותר קשות לזיהוי מהזכרים, ולרוב עדיף לחפש את הזכרים בסביבתן ולזהות את המין כך. בדומה למרבית החיציות, לנקבות ממין זה שני מופעים עיקריים: "אנדרומורף" בו לבוגרת יש צבעי זכר כחול-שחור; ו-"ג'ינומורף", בו צבען כתום. החלק העליון של פרקי הבטן שחור לכל אורכה.

 אקולוגיה 
עונת התעופה העיקרית שלה היא בין אפריל לספטמבר.

 תפוצה 
תחום תפוצתה מתפרש באזורים הצחיחים והצחיחים למחצה של צפון אפריקה ממרוקו ועד מצרים, דרך מערב אסיה, ועד מרכז אסיה. באזורנו, נראה שהמין נפוץ ביותר בלבנט, עיראק ואיראן, אך היא נמצאת גם בדרום-מזרח טורקיה, דרום הקווקז (במיוחד אזרבייג'ן) ולאורך המפרץ הפרסי. לעיתים קרובות היא נפוצה למדי בתחומה. התיעודים המזרחיים ביותר הם מקזחסטן וממערב סין.

 בית גידול 
חיצית זו מעדיפה מים מליחים באזורים צחיחים עד צחיחים למחצה (ואדיות, נאות מדבר וביצות חוף, מים תרמיים חמים). הנימפות עמידיות למליחות גבוהה (עד 2.3%, למשל, בנחלי פנטלריה ובנחלי תוניסיה) ולטמפרטורות מים גבוהות, מה שמאפשר למין לחיות באופן קבוע במכתש הגעשי באי פנטלריה, הניזון ממעיינות גופריתיים המגיעים ל-56° מעלות צלזיוס, כאשר המים בחופיו מגיעים לעיתים ל-50° מעלות צלזיוס; בוגרים נצפים בשפע בחגורת הסוף הדלילה המקיפה את האגם. הוא עשוי להתרבות בהצלחה במים זמניים הודות להתפתחות המהירה של הנימפות, המאפשרת לשפיריות הבוגרות להגיח לפני שבית הגידול התייבש.

 גלריה 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1905
קטגוריה:שפריריות