סטניסלב פליקס פוטוצקי

הרוזן סְטָנִיסְלָב שְׁצֶ'נְסְנִי פֶלִיקְס פּוֹטוֹצְקִי (בפולנית: Stanisław Szczęsny Feliks Potocki; ) הידוע כ"שצ'נסני פוטוצקי", היה בן האצולה הפולנית, מפקד צבאי של כוחות האיחוד הפולני-ליטאי ולאחר מכן של פולין. אביר , שהוענק לו באוגוסט 1775.

הוא מונה ל (Chorąży) הגדול של הכתר בשנים 1774–1780, ווייבוד של  בשנים 1782–1791, לוטננט-גנרל גדול של הכתר החל מ-1784, גנרל הארטילריה של הכתר בשנים 1789–1792, ו ("מושל") של בעלז, הרוביישוב, סוקאל, האיסין וזבניגורודקה. הוא כיהן כמרשל של  ב-1792. מהלך זה הוביל לתפיסה שלילית שלו בקרב מרבית הפולנים, והוא הורשע בבגידה ונידון למוות שלא בפניו.

קורות חיים
ראשית חייו
הוא היה בנו של פרנצישק סלזי פוטוצקי, ווייבוד ומושל קייב הפולנית, מענף טולצ'ין של המשפחה. הוא נכנס לשירות הציבורי, ובזכות השפעת קשריו הפך לנושא הדגל הגדול של הכתר בגיל עשרים ושתיים. לאחר מותו של הנסיך  ב-1782, מינה אותו המלך סטניסלאב השני אוגוסט לוויבוד של . ב-1784 רכש דרגת קולונל מהווייבוד של קייב שפשט רגל, סטמפקובסקי, וזמן קצר לאחר מכן הפך ללוטננט-גנרל בצבא המלכותי.

אציל "גדול"
הוא היה מגנאט גדול, ששלט בפאר באחוזותיו העצומות בחלקים המזרחיים של האיחוד הפולני-ליטאי, אזור הידוע בשם קרסי. הכנסתו השנתית הייתה מעל 3 מיליון זלוטי.

הוא נבחר כציר מטעם ברסלב לסיים ארבע-השנים המפורסם, שם החל בקריירה של בגידה שעתידה הייתה להסתיים בחורבן ארצו. עם זאת, הקריירה הקודמת שלו עוררה בו תקוות רבות. הפופולריות שלו הגיעה לשיא ב-1784 כאשר העניק רגימנט חי"ר בן 400 איש כמתנה לאיחוד. אך הוא ראה זהות בין טובת הכלל לבין טובתם של מגנאטים יחידים; מטרותיו בחיפוש אחר רפורמות היו להפוך את  ואת הדוכסות הגדולה של ליטא לאוליגרכיה של מגנאטים.

משפחה
היה אב לילדים רבים; אחת מבנותיו, , נישאה ל.

תקופת חלוקות פולין
תוכניתו הייתה לחלק את פולין לאוליגרכיה של אצילים אוטונומיים האוחזים ברסן השלטון ברוטציה (למעשה אינטררגנום נצחי). ב-1788 שכנע שני מגנאטים אחרים,  ו, להצטרף לקשר אנטי-מלכותי. בחירתם של  ו כמרשלים של הסיים בן ארבע השנים הרחיקה אותו עוד יותר מהליברלים. לאחר שהתנגד נמרצות, אך לשווא, לכל פרויקט של רפורמה, הוא חמק לווינה, ומשם המשיך בתעמולה פעילה נגד ההצעות החדשות.

מחאה נגד החוקה
הוא התנגד לחוקת 3 במאי 1791, והיה אחד ממנהיגי . לאחר שניסה ללא הצלחה לשכנע את לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, להפעיל כוח צבאי נגד הרפורמיסטים, המשיך עם שותפיו לקשר לסנקט פטרבורג במרץ 1792. בהסכמה שבשתיקה של הקיסרית יקטרינה השנייה, הקים את , לכאורה למען שמירה על המוסדות העתיקים והרופפים של פולין (14 במאי 1792), אשר לה שימש כמרשל, או למעשה כדיקטטור.

הוא המשיך לנהל את הקשר מטירתו בטולצ'ין. כאשר חוקת מאי הופלה והפרוסים כבר כבשו את אזור פולין גדול, יצא פוטוצקי (במרץ 1793) לשליחות דיפלומטית לסנקט פטרבורג. שם, כשהוא מוצא את עצמו מרומה ונדחק הצידה, נסע שוב לווינה עד 1797, אז פרש לטולצ'ין והקדיש את עצמו לשיפור אחוזותיו ועושרו הרב למשך שארית חייו.

הוא נידון למוות שלא בפניו על ידי בית המשפט הפלילי העליון במהלך מרד קושצ'ושקו ב-1794. ב-17 בנובמבר 1797 מונה לגנרל בחיל הרגלים הרוסי, אך פוטר ב-30 באוקטובר 1798. הוא נקבר בחרפה של גנרל "בוגד".

ציטוט
לאחר החתימה על קונפדרציית טרגוביצה: .

לאחר התפטרותו של המלך סטניסלאב השני וחורבן האיחוד הפולני-ליטאי: .

ראו גם
 גן סופיה

קישורים חיצוניים



סטניסלב פליקס פוטוצקי
קטגוריה:פוליטיקאים פולנים
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:ילידי 1751
קטגוריה:נפטרים ב-1805