השושלת הזירית

השושלת הזירית (בערבית: الزيريون; בתעתיק: א-זיריון; ידועה גם בתור באנו זירי, בערבית: بنو زيري) הייתה צנהג'ה ברברית ואמירות שהתקיימה באזורים המודרניים של תוניסיה, אלג'יריה (אז איפריקיה), מרוקו וחצי האי האיברי בין 972 ל-1148. מקים השושלת היה זירי איבן מנד , המנהיג הצבאי של השושלת הפאטמית, שושלת שליטים שיעים. השושלת הזירית שיתפה פעולה עם השושלת הפאטמית וכבשה אזורים רבים במגרב ובחצי האי האיברי לפני שנכנסה תחת פיקודה של בית עבאס.

תחת הנהגתו של בולוגין איבן זירי, השושלת הזירית השתלטה על אזורים רבים בפאס (מרוקו המודרנית). עם זאת, הם חוו התנגדות רבה מטעם מקומיים אשר השתייכו לשבטי הזנאטה. עד 978, השושלת הזירית כבשה את טריפוליטניה, ובמאה ה-11 המשיכה לכבוש שטחים בחצי האי ספרד (אז אל-אנדלוס)

ב-1048, בית עבאס השתלטו על השושלת הזירית, והיא הפכה לשטח בחסות בית עבאס, אימפריה ערבית-מוסלמית. השפה הנפוצה בשושלת הזירית הייתה ברברית, אך רבים דיברו גם בערבית מגרבית, ברומנאית אפריקאית ובעברית. אשיר הייתה בירתה של השושלת הזירית מ-936 עד 1014. מ-972 עד 1057, בירתה הייתה מנסוריה. לשושלת הזירית הייתה השפעה רבה על ערים כגון גרנדה שבדרום ספרד. מטבע השושלת היה הדינר.

השושלת קרסה בין 1130 ל-1140, כאשר נכבשה בידי ממלכת סיציליה.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ברברים
קטגוריה:ברברים: שושלות