אוגוסטוס סאמרפילד מרימון

אוגוסטוס סאמרפילד מרימון (באנגלית: Augustus Summerfield Merrimon; 15 בספטמבר 1830 – 14 בנובמבר 1892) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קרוליינה הצפונית בשנים 1873–1879.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
מרימון נולד ב-15 בספטמבר 1830 באשוויל שבקרוליינה הצפונית. כעורך דין ממחוז באנקום בקרוליינה הצפונית, כיהן בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית בשנים 1860–1861. עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית שירת תקופה קצרה בצבא הקונפדרציה, אך התפטר כדי לכהן כתובע של מחוז השיפוט השמיני של המדינה.

לאחר המלחמה כיהן כשופט בבית המשפט העליון של קרוליינה הצפונית, ולאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין. הוא היה מועמד המפלגה הדמוקרטית (שבאותה תקופה נקראה רשמית "המפלגה השמרנית") למושל קרוליינה הצפונית בבחירות 1872, אך הפסיד בהפרש זעום למושל המכהן , עם 49.5% מהקולות.

 היבחרו לסנאט והיריבות עם זבולון ואנס 
מרימון נבחר לסנאט ב־1872. באותה עת הוא והמושל לשעבר זבולון ואנס היו כבר יריבים פוליטיים מרים, אף ששניהם השתייכו למפלגה השמרנית. לאחר שקיבל ואנס את תמיכת המפלגה השמרנית בבית המחוקקים, סיעת המיעוט הרפובליקנית הצביעה יחד עם תומכי מרימון – ובכך הבטיחו את בחירתו לסנאט (הניו יורק טיימס, 14 באוקטובר 1878).

 כהונתו בסנאט 
במהלך כהונתו רכש מרימון מוניטין כאחד מ"הדמוקרטים הפוליטיים המרירים ביותר בקונגרס" (הניו יורק טיימס, 14 באוקטובר 1878). הוא מונה ל"וועדת קרוליינה הדרומית" – ועדה של הקונגרס שחקרה הפחדה וזיופים בבחירות 1876 בקרוליינה הדרומית, בחירות שסימנו את סיום תקופת השיקום והחזירו את השלטון לידי עליונות לבנה. מרימון היה הדמוקרטי היחיד בוועדה, והוא הטריד עדים רפובליקנים – שחורים ולבנים – וניסה להמעיט בחומרת מעשי האלימות של הלבנים. תמליל מלא של העדויות מופיע בשלושה כרכים בשם "South Carolina in 1876".

לאחר שנבחר ואנס למושל ב־1876, הוא החל לגייס מועמדים שיפילו את תומכי מרימון בבחירות לבית המחוקקים, כדי לסלול את הדרך להשתלטות על מושבו של מרימון בסנאט. בבחירות 1878 התמודדו הדמוקרטים בהרבה מחוזות בשתי רשימות: אחת למרימון ואחת לוואנס. התוצאה הייתה מעורבת: הרפובליקנים הרוויחו 13 מושבים, והדמוקרטים – אף שהחזיקו ברוב – היו מפוצלים (40 תומכי מרימון מול 60 תומכי ואנס ו־70 רפובליקנים). הרפובליקנים הצביעו לבסוף עבור ואנס בבחירה שהתקיימה בתחילת 1879, והוא זכה ברוב.

 לאחר הסנאט 
לאחר הפסדו בבחירות מחדש, כיהן מרימון כשופט משנה בבית המשפט העליון של קרוליינה הצפונית (1883–1889) ולאחר מכן כנשיא בית המשפט העליון משנת 1889 עד מותו ב-14 בנובמבר 1892.

ביתו בראלי, "בית מרימון–ווין", נרשם במרשם הלאומי של אתרים היסטוריים בשנת 1975, ושוב ב־2014 לאחר שעבר למיקום חדש.

 קישורים חיצוניים 



קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1830
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1892