דיאנה בודיסאבלייביץ'

דיאנה בודיסאבלייביץ' (Diana Budisavljević לבית אובקסר (Obexer); 15 בינואר 1891 - 20 באוגוסט 1978) הייתה פעילה הומניטרית אוסטרית שהובילה מאמץ סיוע ביוגוסלביה במהלך מלחמת העולם השנייה. מאוקטובר 1941, ביוזמתה ובהשתתפות עמיתים, ארגנה וסיפקה סיוע לנשים וילדים, רובם סרבים אורתודוקסים, שנעצרו במחנות האוסטאשה במדינה העצמאית של קרואטיה, מדינת בובות נאצית שהוקמה ביוגוסלביה הכבושה. כך הצליחה להציל כ-10,000 ילדים.  סיפורה זכה לפרסום בשנות ה-2000 וה-2010, והיא זכתה להכרה לאחר מותה.

 חייה 
נולדה באינסברוק ונישאה בשנת 1917 ליוּלִיֶה (Julije) בודיסאבלייביץ', עוזר במרפאה כירורגית באינסברוק. עד 1919 עבר הזוג לזאגרב, חלק מממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים (יוגוסלביה).  בודיסאבלייביץ' היה סרבי אתני,   מייסד מרפאה כירורגית בפקולטה לרפואה באוניברסיטת זאגרב. 

 מלחמת העולם השנייה 
במהלך מלחמת העולם השנייה, יוגוסלביה נכבשה על ידי כוחות הציר באפריל 1941 ומדינת קרואטיה העצמאית, שהייתה בעלת ברית הנאצים, החלה ברצח עם נגד סרבים, יהודים וצוענים, והקימה מחנות ריכוז בקרואטיה. לאחר שנודע לה על ילדים שהוחזקו במחנה הריכוז לובורגרד, פתחה בודיסאבלייביץ' בקמפיין סיוע באוקטובר 1941 בשם "פעולת דיאנה בודיסאבלייביץ'" יחד עם עמיתים לעבודה, ובפרט מרקו ויאדקוביץ (Marko Vidaković) ודורו ווקוסאבלייביץ' (Đuro Vukosavljević). הקמפיין נועד לטפל בילדים סרבים ובנשים שהוחזקו במחנות ריכוז, כולל יאסנובץ'.

בעזרת הקהילה היהודית בזאגרב, שקיבלה אישור לתמוך באסירי המחנה, שלח צוות בודיסאבלייביץ' אספקה של מזון, תרופות, בגדים וכסף, תחילה ללובורגרד (Loborgrad) ולאחר מכן למחנות הריכוז גורניה רייקה וג'קובו. צוותה סייע לחברי הצלב האדום הקרואטי בזאגרב וסיפק ציוד נסיעה לעובדים ברכבות שעצרו שם בדרכם למחנות עבודה בכפייה בגרמניה. חלק מאותם גברים, נשים וילדים חזרו לזאגרב לאחר שנעצרו במריבור ובלינץ ולא הורשו להמשיך לנסוע עקב מחלתם. הם טופלו על ידי הצלב האדום ו-Action. במהלך עבודה זו, במרץ 1942, פגשה בודיסאבלייביץ' את האחות הראשית, דראגיקה חבזין (Dragica Habazin), שהפכה לשותפה קרובה בסיוע לאסירי מחנות שהועברו לזאגרב ולמקומות אחרים. 

ביולי 1942, בסיועו של הקצין הגרמני גוסטב פון קוצ'יאן-מישקולסקי (Gustav von Koczian-Miskolczy),  קיבלה אישור בכתב להוציא ילדים ממחנה הריכוז סטארה גראדישקה  ובעזרת משרד הרווחה, ובפרט פרופסור קמילו ברסלר (Kamilo Bresler), הצליחה להעביר את הילדים האסירים לשעבר לזאגרב, יאסטרבארסקו (Jastrebarsko) ומאוחר יותר גם לסיסאק. 

לאחר מאמצי החילוץ בסטארה גראדישקה, בודיסאבלייביץ', לבושה במדי אחות של הצלב האדום, פיקחה על הובלת ילדים ממחנות מלאקה (Mlaka), יבלנאץ' (Jablanac) וקושוטאריקה (Košutarica). יותר מ-6,000 ילדים הוצאו ממחנות אלה ביולי ובאוגוסט 1942. לאחר שקיבלה אישור באוגוסט 1942 להעביר את הילדים מטיפול המדינה בזאגרב למשפחות, היא וקמילו ברסלר עבדו יחד עם סניף הארכידוכסיה של קאריטס (Caritas Internationalis) בזאגרב וכך אפשרו לשכן אלפי ילדים אצל משפחות בזאגרב ובקהילות כפריות. 

על פי תיקון הדו"ח של מרקו וידקוביץ' ממאי 1945, בודיסאבלייביץ' הצהירה כי הקמפיין הצליח להציל כ-10,000 ילדים ממחנות הריכוז.  לבקשתו של קמילו ברסלר באוגוסט 1942, היא ואיוונקה דג'אקולה (Džakula), יחד עם כמה עמיתים נוספים לעבודה, החלו לאסוף מידע על ילדים, בהתבסס על רשימות גירוש ומקורות ממוסדות שונים ששמרו את התיקים שלהם. מאגר התיקים הכיל מידע על כ-12,000 ילדים. על פי בקשה חתומה ב-28 במאי 1945 על ידי פקידה במדינת קרואטיה בשם טטיאנה מריניץ' (Tatjana Marinić), אז ראש משרד הרווחה, בודיסאבלייביץ' העבירה את התיקים לממשלה. לא ידוע היכן הם נמצאים והאם נשמרו. 

בודיסאבלייביץ' תיארה את מהלך המלחמה ביומן, מ-23 באוקטובר 1941 עד 7 בפברואר 1947. 

 לאחר המלחמה 
בודיסאבלייביץ' כמעט ולא הוזכרה בפומבי, וכאשר הוזכרה, תוארה בדרכים שלא עולות בקנה אחד עם מה שעשתה, משום שהרשויות לאחר המלחמה לא התייחסו אליה בעין יפה. היא התגוררה בזאגרב עם בעלה וב-1972 חזרו לאינסברוק. היא נפטרה ב-20 באוגוסט 1978, בגיל 87. 

 מורשת 
שמאל|ממוזער|מזרקת הזיכרון לדיאנה בודיסאבלייביץ' בגראדישקה, בוסניה והרצגובינה
בשנת 2003, פרסם ארכיון המדינה הקרואטי את יומנה של בודיסאבלייביץ' מתקופת המלחמה, שתורגם מגרמנית לקרואטית על ידי סילביה סאבו,   נכדתו של בודיסאבלייביץ' ופרופסורית בדימוס בפקולטה למדעי הרוח והחברה באוניברסיטת זאגרב. בשנת 2005 הצהירה כי קראה פיליטון מאפריל 1983 שתיאר את דיאנה בודיסאבלייביץ' כ"סתם פעילה במפלגה הקומוניסטית בתוך הצלב האדום". היא קראה את יומנה של בודיסאבלייביץ' כדי ללמוד על מעשי סבתה. 

אולפן הפקות הסרטים הולה הופ (Hulahop) מזאגרב הפיק סרט תיעודי על בודיסאבלייביץ', "רשימת דיאנה", (Dianina lista), שהופק על ידי דנה בודיסאבלייביץ' ומילינקה צ'וג'ליה (Miljenka Čogelja). הסרט התיעודי זכה בפרס מטעם סדנת המפיקים האירופיים של EAVE בפורום When East Meets West בינואר 2012 בטריאסטה.  אחד המחברים הוא קרוב משפחה של בעלה של דיאנה, אך לא שמע על גבורתה עד שראה סרט תיעודי משנת 2009 על זאגרב במלחמת העולם השנייה. 

ב-15 בפברואר 2012, נשיא סרביה בוריס טאדיץ' עיטר לאחר מותה את בודיסאבלייביץ' במדליית הזהב של מילוש אוביליץ' על אומץ לב וגבורה אישית.  באוקטובר 2013, הפטריארך הסרבי איריניי העניק לדיאנה בודיסאבלייביץ' לאחר מותה את עיטור ההצטיינות הגבוה של הכנסייה האורתודוקסית הסרבית - מסדר הקיסרית מיליצ'ה. 

מאז מאי 2012, פארק ברובע דובראבה בזאגרב נקרא פארק דיאנה בודיסאבלייביץ'. רחובות בבלגרד, קוזרסקה דוביצה/בוסנסקה דוביצה וגרדישקה/בוסנסקה גרדישקה נקראו על שמה, ויש יוזמה משנת 2015 לעשות זאת גם בבאניה לוקה. באוקטובר 2017, אזור פארק סיסאק עם לוח זיכרון לילדים קורבנות רצח עם במחנה הריכוז המקומי נקרא פארק בודיסאבלייביץ'.  בספטמבר 2018, נציגות המחוז המקומית של דונאוסטאדט (וינה) החליטה לקרוא לסמטה מקומית סמטת דיאנה בודיסאבלייביץ' (Diana-Budisavljević Gasse).

בשנת 2017, רדיו וטלוויזיית סרביה, שירות השידור הציבורי הסרבי, יצר סרט תיעודי טלוויזיוני בשם "ילדי דיאנה" שהתמקד בעבודתה ובעדויות הילדים שעדיין בחיים וניצלו במבצע DB. 

סרט עלילתי, "יומנה של דיאנה ב." הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים של פולה בשנת 2019, וזכה בפרסי גולדן ארנה רבים.

מקום הולדתה ברחוב מריה תרזיה באינסברוק ידוע בשם בית אובקסר. [ <span title="This claim needs references to reliable sources. (April 2015)">דרוש ציטוט</span> ]

 ראו גם 
 מצילי יהודים בתקופת השואה

 מקורות 





 קריאה נוספת 




קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:זאגרב: אישים
קטגוריה:נשים ומלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כותבות יומן
קטגוריה:אוסטרים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נפטרים ב-1978
קטגוריה:ילידי 1891
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו