אדן גרץ

אדן אברהם דניאל גרץ (מאי 1928 – 29 בנובמבר 2000) היה רופא, חוקר ומתרגם. בשנת 1952, בעת לימודי הרפואה שלו, הנהיג פעולת מחאה על סיפון האונייה "אברהם גרץ", שהייתה בבעלות אביו. האירוע התרחש על רקע התנגדות למדיניות הכלכלית של ממשלת ישראל. בעקבות כך נעצר גרץ, נשפט בישראל וריצה תקופת מאסר. בתום הפרשה פנה גרץ להשלמת לימודיו והתמחה בקרדיולוגיה. הוא עבד כרופא בבית החולים "הדסה" ופרסם מחקרים בתחום התמחותו. במקביל לעבודתו הרפואית, עסק בתרגום יצירות ספרותיות ופילוסופיות מגרמנית, מאיטלקית ומצרפתית. בין תרגומיו נכללים ספרים מאת תומאס מאן ואיטלו סבבו.

 ביוגרפיה 
אדן גרץ נולד בחיפה בחודש מאי 1928, בנם של היינץ גרץ ורחל לבית בן-טובים, נכדתו של יצחק אייזיק בן-טובים. אחיו גדעון גרץ היה פסל מפורסם בישראל ובאיטליה.  

בדצמבר 1952, שהה אדן גרץ על סיפונה של האנייה "אברהם גרץ", שהפליגה מארצות הברית לקנדה. האנייה הייתה חלק מהצי של חברת מ. דיזנגוף ושות', שהייתה בבעלות אביו, היינץ גרץ. במהלך ההפלגה, השתלט על כלי השיט אדן גרץ, שהחזיק בתעודת רב חובל מטעם ממשלת פנמה, וסילק את רב החובל האיטלקי שפיקד על האונייה. לאחר מכן, שיגר מברק לראש הממשלה דוד בן-גוריון. במברק, הוא איים כי אם אביו לא ימונה לשר התחבורה של מדינת ישראל, הוא יהפוך את האנייה ל"אלטלנה שנייה" ויטביע אותה על אנשיה.   

באותה תקופה, תיק התחבורה היה בידי בן-גוריון, בעקבות פטירתו של השר דוד צבי פנקס ארבעה חודשים קודם לכן. מברקים זהים נשלחו גם למנכ"ל משרד התחבורה, ליועץ המשפטי של חברת דיזנגוף, יעקב שמשון שפירא, ולעורך "מעריב", ד"ר עזריאל קרליבך. בהמשך, התקבלו מהספינה מברקים נוספים. במברקים אלו הודיע גרץ על פריצת מרד של הספנים, והם כללו גם משפטים מקוטעים ובלתי ברורים. אחד המברקים דרש להעמיד לדין את בכירי משרד התחבורה. הרשויות בישראל העריכו כי המברקים נבעו ממצבו הנפשי של אדן גרץ. לכן, הורו במברק לאלחוטאי הספינה שלא לציית יותר לגרץ, אלא לקצין הראשון של הספינה. האלחוטאי השיב כי הוא חסר יכולת לפעול, מאחר שגרץ (שכונה "רב החובל") עומד מעליו כשאקדח שלוף בידו. לאחר התייעצות עם פסיכיאטר, הרשויות הבריקו לספינה כי הן מסכימות לדרישותיו של גרץ, כולל העמדה לדין של אנשי הצוות ה"מתמרדים", והורו לו לפנות לנמל הקרוב.

 קריירה מדעית ותרגומים 
בתום פרשת הספינה, נשאר גרץ בארצות הברית והחל ללמוד רפואה ופסיכיאטריה בניו יורק. במהלך לימודיו, הפך גרץ לתלמיד ומעריץ של ההוגה המרכזי של הפסיכולוגיה החברתית, אריך פרום. כאשר פרום חילק את זמנו עם אוניברסיטת מקסיקו, שם ייסד מחלקה פסיכואנליטית, הצטרף אליו גרץ והעתיק את מקום מגוריו למקסיקו סיטי. הוא אף מוזכר במספר פרסומים של פרום, כולל בספר "Social Character in a Mexican Village". בשנת 1958, פרסם אדן גרץ את תרגומו לעברית לספרו הנודע של פרום, "מנוס מחופש" בהוצאת "דביר לעם". בנוסף, גרץ תרגם לעברית את המאמר המפורסם של הפילוסופית סימון וייל, "האיליאדה, או שירת הכוח". מאמר זה, אשר הוקלט בקולו של גרץ ופורסם על גבי שני תקליטי אריך-נגן, מציע ניתוח של טיבו של הכוח הפוליטי ככוח טבעי. 

גרץ עסק גם במחקר רפואי. בשנת 1965 פרסם מכתב למערכת בירחון הרפואי היוקרתי "לאנסט". בשנת 1968 ראה אור ספרו הרפואי הראשון בשפה הספרדית,El principio antigonadotropina corionica en el liquido amniotico humano a termino. ב-28 ביוני 1977, פרסם משרד הפטנטים של ארצות הברית פטנט רפואי של אדן גרץ, שמספרו US4031897A, בנושא Collector for amniotic fluid.

 לקריאה נוספת 
מתי מורגנשטרן, הים ואני, חיים שכאלה

 משפחתו   

גרץ היה נשוי שלוש פעמים. את אשתו הראשונה רוזריטה פגש במקסיקו ושם נולדו להם שני ילדים: גלון-גני, ואניס-איילה, שחיים היום בשווייץ. את אשתו השנייה אלבה הכיר באיטליה ונולדו להם הילדים ליאור ועמנואלה. בערוב ימיו היה נשוי לג'יין. 

הוא נפטר ב-29 בנובמבר 2000, בפריז.

 קישורים חיצוניים 


הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:משפחת בן-טובים
קטגוריה:תחבורה
קטגוריה:רופאים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928