בינה מלאכותית וזכויות יוצרים

בינה מלאכותית וזכויות יוצרים הוא נושא מורכב המתפתח בעקבות השינויים הטכנולוגיים המהירים בשנים האחרונות ועוסק בממשק בין מערכות בינה מלאכותית וזכויות יוצרים, בייחוד בנושא של בינה מלאכותית יוצרת כולל יצירה תוך שימוש ביצירות מוגנות והפצתן. התחום כולל דיון במעמדן המשפטי של יצירות שנוצרו בעזרת אלגוריתמים, בשימוש ביצירות קיימות לצורך אימון מודלים, יצירות נגזרות, ובהפרות זכויות יוצרים שנעשות באמצעות כלי בינה מלאכותית.

מאז תחילת גל המודלים הגנרטיביים בראשית שנות ה־2020 (למשל מודלים ליצירת תמונות, מודלי שפה גדולים ומחוללי מוזיקה וקוד) התפתחו בעולם דיונים משפטיים ורגולטוריים נרחבים, הכוללים הנחיות של רשויות זכויות יוצרים, הליכי חקיקה ופסיקות בבתי משפט.

 רקע 
מערכות בינה מלאכותית מודרניות, ובפרט מודלים גנרטיביים, מבוססות לרוב על למידה עמוקה ועל אימון ברבבות או מיליארדי דוגמאות של טקסט, תמונות, קטעי שמע או קוד מחשב. בשלב האימון מודל ה־AI לומד דפוסים סטטיסטיים בנתונים ומסוגל ליצור יצירות חדשות הדומות ליצירות שבהן אומן, אך אינן זהות להן בהכרח.

במקביל, דיני זכויות יוצרים המסורתיים בנויים סביב המושג של "מחבר" אנושי, והגנה ניתנת ל"יצירה מקורית" שהיא פרי ביטויו היצירתי של אדם. השאלה האם וכיצד פרדיגמה זו מתאימה לעולם שבו חלק ניכר מהתוצר היצירתי מופק על ידי אלגוריתמים, מעלה מחלוקות עקרוניות ומעשיות – הן לגבי היצירות החדשות שנוצרות, והן לגבי השימוש ביצירות קיימות לצורכי אימון.

 מעמד זכויות היוצרים ביצירות שנוצרו בידי בינה מלאכותית 
ממוזער|200px|משרד זכויות היוצרים של ארצות הברית קבע כי יצירות שאינן אנושיות, כמו "סלפי" זה שצולם על ידי קוף, אינן זכאיות להגנה על זכויות יוצרים.
אחת השאלות המרכזיות היא האם יצירה שנוצרה בעזרת בינה מלאכותית יכולה ליהנות מהגנת זכויות יוצרים, ואם כן – מי נחשב היוצר: מפעיל המערכת, מפתח המודל, בעלת הזכויות בנתוני האימון או גורם אחר.

ברוב השיטות המשפטיות המודרניות זכות יוצרים ניתנת ליצירות שהן תוצר של יצירתיות אנושית. בארצות הברית, למשל, משרד זכויות היוצרים של ארצות הברית הבהיר כי יצירות שנוצרו באופן מלא על ידי בינה מלאכותית, ללא תרומה יצירתית מספקת של אדם, אינן זכאיות לרישום זכויות יוצרים. החלטה זו אומצה ואושרה בפסיקות בתי משפט פדרליים, שבהן נקבע כי עבודות שנוצרו באופן אוטונומי בידי מערכת AI אינן עומדות בדרישת "מחבר אנושי" שבחוק.

עם זאת, רשויות זכויות יוצרים מדגישות כי יצירה שבה נעשה שימוש בבינה מלאכותית ככלי, אך ניכרת בה תרומה יצירתית משמעותית של אדם – למשל בחירה, עריכה או שילוב של תוצרים שונים – יכולה להיות מוגנת, כאשר ההגנה חלה על מרכיבי היצירה האנושיים.

במדינות שונות נבחנות גישות אחרות. במשפט הסיני, למשל, בתי משפט הכירו בסדרת פסקי דין באפשרות להגן על תמונות שנוצרו באמצעות מחוללי תמונה מבוססי AI, כאשר המשתמש השקיע מאמץ אינטלקטואלי בבחירת הפרמטרים, הניסוחים והגרסאות.

 אימון מודלים על חומר מוגן בזכויות יוצרים 
ממוזער|240px|תמונה שנוצרה באמצעות "Stable Diffusion" בסגנון של פבלו פיקאסו
כדי להשיג ביצועים גבוהים, מודלים גנרטיביים רבים מאומנים על מאגרי מידע עצומים הכוללים טקסטים, תמונות, מוזיקה וקוד המוגנים בזכויות יוצרים. אחת השאלות הקשות היא האם העתקה שיטתית זו בשלב האימון מהווה שימוש מותר (למשל במסגרת דוקטרינת שימוש הוגן או חריגי "כריית טקסט ונתונים"), או שמדובר בהפרה שדורשת רישוי מפורש מבעלי הזכויות.

במערכת המשפט האמריקאית טרם נקבעה הלכה מחייבת ספציפית למודלים גנרטיביים, אך הדיון נע בין הטענה כי אימון מודל הוא שימוש טרנספורמטיבי שאינו מתחרה ישירות בשוק היצירה המקורית – לבין הטענה שהיקף ההעתקה וריכוז הכוח בידי חברות AI גדולות מחייבים הסדרי רישוי ותשלום ייעודיים.

בבריטניה ובאיחוד האירופי התקיימו בשנים 2022–2023 התייעצויות ממשלתיות על החרגה או הסדרה של כריית טקסט ונתונים (TDM) לצורכי בינה מלאכותית. ממשלת בריטניה בחנה קוד התנהגות בתחום "בינה מלאכותית וזכויות יוצרים", אך נכון לאמצע העשור השלישי טרם הוחל ברפורמה מקיפה.

 יצירות שנוצרו בידי בינה מלאכותית המפרות זכויות יוצרים 
מודלים גנרטיביים יכולים ליצור יצירות המזכירות מאוד יצירות קיימות, או אף לשחזר קטעים שלמים מהנתונים שבהם אומנו. מצב זה מעורר שאלות לגבי אחריותם של המשתמשים, ספקי השירות ובעלי המודלים.

במקרה של מחוללי תמונות נטען כי המודלים "זוכרים" אלמנטים מסוימים מהמאגר, כך שדי בבקשות מסוימות כדי לקבל יצירה הדומה באופן מהותי לתמונה מוגנת ספציפית. מחקרים אמפיריים ניסו למדוד את היקף התופעה ולהציע מנגנוני סינון אוטומטיים שיזהו ויתחמו הפרות אפשריות.

נוסף על כך, במקרים שבהם מודל מסייע ביצירת קוד מחשב, עלול להיווצר מצב שבו הקוד המוחזר זהה כמעט לחלוטין לקוד ממאגרי קוד ציבוריים, תוך השמטת הודעות רישוי ותנאי שימוש.

 הליכים משפטיים בולטים 
שורה של הליכים משפטיים במדינות שונות מנסה להכריע בסוגיות שהעלה השימוש בבינה מלאכותית גנרטיבית:
 בנובמבר 2022 הוגשה תובענה ייצוגית נגד Microsoft, GitHub ו־OpenAI בטענה ש־GitHub Copilot, כלי המבוסס על מודל בינה מלאכותית שנאמן על מאגרי קוד ציבוריים, מפיק לעיתים קטעי קוד הזהים לקוד המוגן ברישוי תוכנה חופשית, מבלי לשמור את תנאי הרישוי המקוריים.
 בינואר 2023 שלוש אמניות – Sarah Andersen, Kelly McKernan ו־Karla Ortiz – הגישו תביעה נגד חברות Stability AI, Midjourney ו־DeviantArt בטענה שהחברות אימנו מחוללי תמונה על מיליארדי תמונות מהאינטרנט ללא הסכמה וללא מתן קרדיט או תגמול לאמנים.
 חברת Getty Images הגישה תביעה נגד Stability AI בטענה שהחברה השתמשה במאגר התמונות של Getty לאימון מודל יצירת תמונה, תוך הפרת זכויות יוצרים וסימני מסחר.

בנוסף להליכים אלה, במדינות אחרות – ובהן סין ויפן – ניתנו פסיקות הנוגעות הן למעמדן של יצירות שנוצרו באמצעות בינה מלאכותית והן לאחריות ספקי השירות כאשר המערכת משמשת ליצירת חיקויים של יצירות קיימות.

 בינה מלאכותית וזכויות יוצרים בישראל 
בישראל טרם נחקקה חקיקה ייעודית לבינה מלאכותית, ולכן סוגיות של זכויות יוצרים בבינה מלאכותית נבחנות בעיקר לפי הוראות חוק זכויות יוצרים, תשס"ח–2007, ולפי מסמכי מדיניות שפרסמו משרד המשפטים ומשרדי ממשלה נוספים.

 שימוש ביצירות מוגנות לצורך אימון מודלים 
בדצמבר 2022 פרסם משרד המשפטים חוות דעת העוסקת בשימוש בתכנים מוגנים בזכויות יוצרים לצורך למידת מכונה. לפי חוות הדעת, שימוש נרחב ביצירות מוגנות לצורך אימון מודלים של בינה מלאכותית עשוי, ברוב המקרים, להיחשב "שימוש הוגן" לפי סעיף 19 לחוק זכויות יוצרים, ובמקרים מסוימים גם "שימוש אגבי" (סעיף 22) או שימוש החוסה תחת ההסדר של "עותקים ארעיים" (סעיף 26). בהתאם לכך, אימון מודלים על מאגרי מידע רחבים ומגוונים לא ייחשב בדרך כלל להפרת זכויות יוצרים, כל עוד אין בכך פגיעה בלתי הוגנת בשוק היצירה המקורית.

עם זאת, חוות הדעת מחריגה מאגרי אימון מצומצמים, המבוססים על יצירות של יוצר יחיד או מספר מצומצם של יוצרים, כאשר מטרת האימון היא יצירת יצירות מתחרות באותו שוק. מקרים אלה עשויים שלא להיחשב "שימוש הוגן" וידרשו קבלת רישיון מבעל הזכויות. חוות הדעת מתייחסת לתהליך האימון בלבד, ואינה מסדירה את שאלת ההפרה האפשרית מצד התוצרים של המערכות, שנבחנת לפי כללי הדין הכלליים.

 מדיניות לאומית בתחום הבינה המלאכותית 
בשנים 2021–2023 גיבשה ממשלת ישראל מדיניות לאומית בתחום הבינה המלאכותית, במסגרת החלטות ממשלה ותוכנית לאומית שהובלה בידי משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה, משרד המשפטים ורשות החדשנות. בדצמבר 2023 אימצה הממשלה מסמך עקרונות מדיניות ורגולציה לבינה מלאכותית ("מדיניות בינה מלאכותית – רגולציה ואתיקה"), המציע גישה של "רגולציה רכה": קביעת עקרונות מנחים לרגולטורים ענפיים, במקום חקיקה מחייבת אחת כוללת.

המסמך מדגיש עקרונות כגון שקיפות, אחריותיות, מניעת אפליה והגנה על זכויות קנייניות, ובהן גם זכויות יוצרים, אך אינו משנה במישרין את דיני הקניין הרוחני הקיימים.

 זכויות יוצרים בתוצרים שנוצרו בעזרת בינה מלאכותית 
נכון לאמצע העשור השלישי של המאה ה־21 אין בישראל הסדר חקיקתי מפורש המגדיר את מעמדן של יצירות שנוצרו באופן אוטונומי על ידי מערכות בינה מלאכותית. המחקר האקדמי והפרשנות המקצועית נשענים על העיקרון הבסיסי בחוק זכויות יוצרים שלפיו בעל זכות היוצרים הוא "היוצר" האנושי, ועל כן קיים ספק אם יצירה שאין בה תרומה אנושית מקורית וממשית זכאית להגנה כ"יצירה" לפי החוק.

מאמרי דעה וסקירות משפטיות מציעים, בדרך כלל, להבחין בין תוצרים אוטונומיים של מערכת AI – שלגביהם ייתכן שלא תקום כלל זכות יוצרים – לבין יצירות שבהן מעורבות אנושית משמעותית בשלב התכנון, הבחירה והעריכה של התוצר, שבמקרים מסוימים ניתן לראות בהן תוצר של "מחבר" אנושי הזכאי להגנה. עד כה לא ניתנה בישראל פסיקה מנחה העוסקת ישירות בשאלת הבעלות בזכויות יוצרים על יצירות שנוצרו באופן אוטונומי באמצעות בינה מלאכותית, והדיון מתפתח בעיקר ברמת המדיניות והספרות המקצועית.

 ביקורת ודיון עתידי 
המחלוקת סביב בינה מלאכותית וזכויות יוצרים נוגעת לאיזון בין עידוד חדשנות טכנולוגית לבין הגנה על יוצרי תוכן אנושיים. מצד אחד נטען כי דרישה נוקשה ל"מחבר אנושי" מותירה חלק גדול מהתוצרים החדשים מחוץ למשטר ההגנה המסורתי, ומעודדת שימוש במנגנוני סוד מסחרי במקום שקיפות. מצד שני אנשי רוח, אמנים וארגוני יוצרים מזהירים מפני דלדול בסיס ההכנסה של יוצרי תוכן, ומבקשים להבטיח שליטה טובה יותר על השימוש ביצירותיהם לצורכי אימון מודלים ולצורכי יצירה משנית.

במקביל להתדיינויות בבתי המשפט, מתפתחות יוזמות להסדרים חוזיים ורישוי קולקטיבי, וכן הצעות לשינויים חקיקתיים, למשל קביעת זכויות חדשות או חריגים ייעודיים לתוצרי AI. נכון לאמצע שנות ה־20 של המאה ה־21 טרם התגבשה מסגרת בינלאומית מוסכמת, והמדינות נוקטות גישות שונות ולעיתים אף סותרות זו את זו.

 ראו גם 
 בינה מלאכותית
 בינה מלאכותית יוצרת
 זכויות יוצרים
 קניין רוחני
 למידת מכונה

 קישורים חיצוניים 





 הערות שוליים 

קטגוריה:בינה מלאכותית
קטגוריה:בינה מלאכותית יוצרת
קטגוריה:קניין רוחני