אברהם קאפון

אברהם אהרן קאפון (בבולגרית: Аврам Арон Капон, בלאדינו: Abraham A. Cappon, שם המשפחה נכתב לעיתים: Capón; 1853, רוסה, האימפריה העות'מאנית – כח אלול, תרצ"א, 10 בספטמבר 1931, סרייבו, ממלכת יוגוסלביה) היה רב, חזן, משורר, מחזאי, עיתונאי מתרגם, ומורה אשר פעל ברחבי הבלקן, חידש ושימר את שפת הלאדינו.

קורות חיים
בבולגריה
אברהם קאפון נולד ב-1853 ברוסה למשפחת סוחרים, רבנים ומלומדים יהודית-ספרדית, לפי מקצת מהמקורות נולד בשומן. סבו שלמה קאפון היה סוחר אמיד מווידין. ב-1811, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812) נכבשה וידין בידי צבא האימפריה הרוסית ולאחר נסיגת הרוסים, ניצלו ב-1814 הוולאכים שעת כושר, פלשו וכבשו את העיר. יהודי וידין ועמם משפחת קאפון נמלטו דרך הדנובה לרוסצ'וק. שלמה קאפון כיהן במשרות רבנות ברוסה ובבלגרד, אף על פי שלא הוסמך רשמית לרבנות, ובהמשך שב לרוסה. שלמה קאפון, אביו של אבהרהם היה סוחר זעיר, ונפטר בשומן. אברהם קאפון למד במלדארי מתוקן בחברותא עם שלמה אברהם רוזאניס ועם מוריו נמנה הרב חיים בז'רנו. במלדאר המתוקן שהקים אברהם רוזאניס אביו של שלמה, לימדו גם תכנים אוניברסליים כגון מתמטיקה, ספרות וצרפתית. קאפון שלט בעברית, ספרדית, לאדינו, טורקית, בולגרית, צרפתית ורומנית. בשל מצבה הכלכלי הקשה של המשפחה, היא עברה ב-1872 לניקופול. הוא היה סוחר נודד ובנקאי ועבד בפלובדיב, וארנה, וסופיה. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נמלטה משפחתו לפלבן לאחר שניקופול הופגזה וחרב. בפלבן הועסק כמתרגם מטעם הרשות המקומית.

ב-1913 שב לרוסה מסרייבו בה התגורר מ-1900. ברוסה ערך את העיתון הציוני "השופר" (בבולגרית: Ашофаpъ), וכן סייע לאגודה הציונית "המקרא" אשר פעל בקרב צעירי הקהילה להנחלת השפה העברית. קאפון נמנה עם המחנה הניצי בקרב ציוני בולגריה והיה מקורב למרקו רומנו שעמד בראשו. בתקופה זו היו עימותים קשים על השליטה ברחוב היהודי בין הרב מרדכי אהרנפרייז, רשת החינוך אליאנס אל מול המחנה הניצי. עם סיום מלחמת הבלקן השנייה השנייה עזב רומנו את בולגריה, עיתון "השופר" נקלע לקשיים, והקהילה היהודית עברה משבר קשה בשל היקף הנופלים בקרבות. ב-1914, עזב קאפון את בולגריה ושב לסרייבו.

ברומניה
ב-1885 קיבל הצעה לשמש כחזן ודרשן בפלוישט שברומניה, עבר אליה עם משפחתו, ושם התערה בחוגי הקהילה היהודית הקים אגודת גמילות חסדים וסייע לשיפוץ בית כנסת במקום. ב-1898 ערך והוציא לאור בפלוישדט את העיתון בלאדינו "La Alborado" (בעברית: "השחר") אשר כוון לקהילות ספרדיות ברומניה ובאזור סרביה, ולראשונה הציג גרסת לאדינו באלפבית עברי. העיתון הודפס ב"דפוס אלקלעי" ברוסה, שהיה הראשון בבולגריה שהדפיס בעברית בכתב רש"י. "השחר" פעל כשנה הוציא לאור 12 גיליונות והיה בו מוסף ספרות שמטרתו הייתה לעורר מחדש את תרבות ספרות הלאדינו בקרה היהודים הספרדים. בשלהי המאה ה-19 ניסה להגר לארצות הברית בשל התגברות האנטישמיות ברומניה והיעדר זכויות אזרח לו ולמשפחתו, אך בשל סיבות כלכליות רק בנו אהרן היגר מנמל רוטרדם לארצות הברית.

בסרייבו
ב-1900 הגיע קאפון לסרייבו וחולל שינוי בחיי הקהילה הספרדית. הקהילה המשיכה לנהוג כפי שהיה בתקופה העות'מאנית ובכלל זה אורחות הלבוש, ובכך התבדלו מהאוכלוסייה המקומית שעברה תהליך מודרניזצייה בתקופה האוסטרו-הונגרית. קאפון הציג חזות של יהודי-ספרדי מודרני עם לבוש אירופי, חובש כובע צילינדר ובעל השכלה רחבה. גם בסרייבו ערך והוציא לאור קאפון את העיתון "La Alborado", וכן עמד בקשרים הדוקים עם משה בן רפאל אטיאס ועודד אותו לחקור את ההיסטוריה של יהדות סרייבו ולפרסם מאמרים נבחרים בנושא בעיתונו. העיתון פרסם תכנים "חילוניים" בלאדינו בכתב עברי, בספרות, אמנות והיסטוריה וחשף לקהל הקהילה את "העולם החדש", ובסוף 1901 הפסיק את פעילותו. ב-1903 מונה על ידי הקהילה לחזן ודרשן ב"בית הכנסת החדש" (בלאדינו: Il kal di los modernos), אשר שכן במבנה אשר לימים פעל בו הסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו. קאפון ניהל את התפילות בסגנון הדומה לנאולוגי. התפילות נוהלו כדיאלוג בין החזן למקהלה. קהל המתפללים נדרש להתפלל בשקט והמקום כונה בלאדינו בלעג על ידי זקני הקהילה: Il kal de los Mudus – קהל האילמים. בית הכנסת הפך לאטרקציה לצעירי הקהילה. בהמשך בוטלה עזרת הנשים במקום והגברים והנשים התפללו יחדיו באולם התפילה. אירוע זה גרם למהומה רבתית בקרב הקהילה, זקני הקהילה החרימו את המקום. בהמשך, ייסד קאפון מניין נשים לתפילת שחרית של שבת בלווי מקהלת נערות. העימות עם הפלג השמרני של הקהילה גלש לפסים אלימים, ולא אחת נרגם קאפון באבנים. בשיאו של העימות ב-1910 פוטר הרב קאפון ממשרתו בקהילה.

לאחר פיטוריו, שימש קאפון כמורה לעברית, במקביל כתב שירה ומחזות, והוציא לאור מספר ספרי שירה ומחזות. קאפון פרסם שירים בעיתונות היהודית שנכתבו בספרדית-קסטיליאנית ולא בלאדינו שהשתרשה, משום לתפישתו הלאדינו הפכה לשפת עגה או ז'רגון או להג משום שספחה אליה מילים וביטויים מקומיים מהארצות בהן התיישבו מגורשי ספרד, ואילו הקסטליאנית היא השפה המקורית אותם הביאו המגורשים בספרד. לשיטתו הלאדינו ה"מקומית" טשטשה את ייחודיות השפה, והובילה לבדלנות מהמרחב היהודי-ספרדי בבלקן ועלולה הייתה להוביל למותה של השפה המקורית על תרבותה. הוא גרס שהחייאת הלאדינו תהיה דרך "השיבה לשרשים" לשפה הקסטיליאנית. ב-1914 כתב בעברית את המחזה "שיבת ציון" שנועד להחדיר בקרב צעירי הקהילה את רעיון הציונות וגאולת ארץ ישראל. הוא הקים את חברת "אהבת רעים" שפעלה לקידום הוראת העברית והצרפתית בקהילה היהודית. יצירתו הבולטת הייתה ספר השירה "Poesías" שיצא לאור ב-1922 ונכתב בספרדית קסטיליאנית. הספר זכה לתהודה רבה גם בספרד. קאפון השפיע על יצירתה של לאורה פאפו אשר כינתה אותו "נביא ההשכלה והקידמה".

קאפון עמד בקשר עם חבר הפרלמנט הספרדי אנחל פולידו פרננדז  והדיפלומט ארנסטו חימנז קאביירו  שנמנו עם קבוצת אישי ציבור ומשכילים ספרדים שראו במגורשי ספרד חלק מהעם הספרדי, ופעלו לביטול רשמי של צו הגירוש ומתן האפשרות להיהודים לחזור לספרד. קאביירו הגיע לביקור ביוגוסלביה, ונפגש עם קאפון, קאלמי ברוך והרב מוריץ לוי. עם שובו לספרד דיווח לממשלת ספרד ובדיווחו המליץ לסייע ליהודי הבלקן בהקמת מוסדות חינוך שילמדו את השפה הספרדית ויסייעו בהפצת התרבות הספרדית.

קאפון הקליט שירים ופרקי חזנות בלאדינו ומקצת מהן שמורות בארכיון הפונוגרמות של האקדמיה האוסטרית למדעים .

אברהם קאפון הלך לעולמו בסרייבו ב-1931 ונקבר בבית הקברות הספרדי הישן. על ראש מצבתו נכתב: "פ"ט החכם המרומם כ"ר אברהם אהרן קאפון".

חייו האישיים
ב-1874, בעת שהותו בניקופול נישא קאפון לרוזה לבית אשר (1856–1875) ולזוג נולד בן אהרן אברהם קאפון (1875–1940). רוזה נפטרה בניקופול בסמוך ללידת בנה. ב-1875 נישא קאפון למזל (מזלטה) לבית גדול (1858, רוסה – 1930, סרייבו) ולזוג נולדו 8 ילדים. בנם סנטו (שם-טוב) קאפון (1886, פלוישט – 1940, וינה) נספה במהלך שואת יהודי אוסטריה, בן נוסף, יחיאל קאפון (1884, פלבן – 1941), נרצח במחנה ההשמדה יאסנובאץ. אחת מבנותיו וידה מבורך לבית קאפון (1894–1988) עלתה לישראל. צאצאיו מתגוררים בסרביה, ארצות הברית, שווייץ וישראל.

לקריאה נוספת
 רינה קלטש, אברהם קאפון ויצירתו הספרותית בספרדית-יהודית (לאדינו) תמטיקה, שפה וזהות יהודית-ספרדית מחודשת בין שלהי המאה התשע-עשרה לראשית המאה העשרים בבוסניה-הרצגובינה דיסרטציה בהנחיית שמואל רפאל, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, 2014.

קישורים חיצוניים


 רינה קלטש, אברהם קאפון: משורר יהודי-ספרדי מן הבלקן - עיון בשירו "השעון המתקתק", בדף אוניברסיטת בר-אילן ביוטיוב 
 אברהם קאפון, באתר proyectos.cchs 

הערות שוליים

קטגוריה:סרייבו: אישים
קטגוריה:פולקלוריסטים יהודים
קטגוריה:מתרגמים יהודים בוסנים
קטגוריה:מחזאים יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים
קטגוריה:חזנים
קטגוריה:משוררים יהודים בוסנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים
קטגוריה:סרייבו: רבנים
קטגוריה:חוקרי לאדינו
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים בוסנים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים בוסנים
קטגוריה:יהודים עות'מאנים
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:ילידי 1853
קטגוריה:נפטרים ב-1930