האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה

האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה (ברוסית: Императорский Московский университет) היה שמו של אוניברסיטת מוסקבה בתקופת האימפריה הרוסית, משנת 1755 ועד מהפכת פברואר 1917. בתקופה זו הייתה האוניברסיטה אחד ממוסדות ההשכלה הגבוהה המרכזיים ברוסיה, מרכז חשוב למחקר מדעי, לחינוך על־תיכוני ולחיי רוח, וכן מוקד לדיון ציבורי ולפעילות פוליטית של אינטלקטואלים וסטודנטים.

 היסטוריה 
 יסוד האוניברסיטה (1755–1804) 
יוזמת הקמת האוניברסיטה במוסקבה הועלתה בשנות ה־40 של המאה ה־18 על ידי המדינאי איוואן שובאלוב והמדען מיכאיל לומונוסוב, שראו צורך במוסד השכלה גבוה שיאפשר הכשרת אליטה מדעית ואדמיניסטרטיבית ברוסיה. ב־25 בינואר 1755 (7 בפברואר בלוח הגרגוריאני) חתמה הקיסרית יליזבטה, קיסרית רוסיה על הצו לייסוד האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה. תאריך זה נחוג ברוסיה כיום הסטודנט, "יום טטיאנה".
בשנותיה הראשונות פעלה האוניברסיטה בשלוש פקולטות – פילוסופיה, משפטים ורפואה – ושילבה לימודים עיוניים עם הכשרה מעשית. לצד הפקולטות פעלו גם גימנסיה (בית ספר תיכון) ובית דפוס, ששימשו להפצת ספרי לימוד ולחיזוק התרבות הרוסית המודרנית.
לקראת סוף המאה ה־18 ובתחילת המאה ה־19 גדל מספר המרצים והסטודנטים, והאוניברסיטה החלה למשוך אליה בני אצולה ומשפחות משכילות מרחבי האימפריה.

 תקנון 1804 והתרחבות המאה ה־19 המוקדמת (1804–1863) 
ב־1804 התקבל תקנון אוניברסיטאי חדש שהגדיר מחדש את מבנה האוניברסיטה, העניק לה מידה של אוטונומיה אקדמית והסדיר את יחסי הגומלין עם המדינה. במסגרת התקנון הורחבו סמכויות הסנאט האקדמי, נקבעו דרגות אקדמיות, והוגדרו כללי קבלה, בחינות וארגון הפקולטות.
במאה ה־19 המוקדמת התרחבה הפעילות המדעית באוניברסיטה, נפתחו קתדרות חדשות בתחומי מדעי הטבע, ההיסטוריה ושפות זרות, והוקמה ספרייה אוניברסיטאית גדולה, שהפכה לאחת החשובות באימפריה הרוסית. פרופסורים בולטים של התקופה תרמו לביסוס תחומי מחקר חדשים ולהתהוותה של קהיליית מדענים רוסית מודרנית.

 רפורמות, אוטונומיה ומשמעת (1863–1905) 
לאחר הרפורמות הליברליות של אלכסנדר השני התקבל ב־1863 תקנון אוניברסיטאי חדש, שהגדיל את האוטונומיה האקדמית והאדמיניסטרטיבית של האוניברסיטאות הקיסריות. האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה זכתה בחופש מסוים בקביעת תוכניות הלימודים, בבחירת מרצים ובהנהגת דיון מדעי חופשי יותר. בשנים אלה גדלו מאוד מספר הסטודנטים והיקף המחקר המדעי שנעשה במסגרת האוניברסיטה.
עם זאת, החל משנות ה־80 של המאה ה־19 גברה מעורבות השלטונות בניסיון להגביל פעילות פוליטית וסטודנטיאלית. התקנון השמרני של 1884 צמצם את האוטונומיה האקדמית והעביר סמכויות רבות לידי המנהל הממונה מטעם המדינה. צעדים אלה יצרו מתחים בין המרצים והסטודנטים לבין הנהגת האוניברסיטה והפקידות הקיסרית.

 ראשית המאה ה־20 והמהפכות (1905–1917) 
בתחילת המאה ה־20 הייתה האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה אחד המרכזים האינטלקטואליים שבהם התגבשו תנועות ליברליות, סוציאליסטיות ולאומיות שונות. בתקופת מהפכת 1905 התקיימו באוניברסיטה שביתות, אספות עם והפגנות, והסטודנטים דרשו חופש אקדמי רחב יותר ורפורמות פוליטיות כלל־רוסיות.
ב־1911 פרץ עימות חריף בין משרד החינוך הקיסרי לבין הנהגת האוניברסיטה סביב שאלת עצמאות האוניברסיטאות. בתגובה להתערבות של השר לבבות הרבים פרשו ממשרותיהם עשרות פרופסורים בולטים, בהם היסטוריונים, משפטנים ומדענים בתחומי מדעי הטבע. אירוע זה נחשב לאחת מנקודות השפל ביחסים בין השלטון לבין האינטליגנציה האקדמית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה המשיכה האוניברסיטה לפעול, אך חלק מן המרצים והסטודנטים גויסו לצבא או עסקו בפעילות רפואית ועורפית. לאחר מהפכת פברואר 1917 ומהפכת אוקטובר באותה שנה החלה רפורמה מקיפה במערכת ההשכלה הגבוהה בברית המועצות, ושמה של האוניברסיטה שונה תחילה ל"האוניברסיטה המדינתית של מוסקבה" ובהמשך לאוניברסיטת מוסקבה על שם מיכאיל לומונוסוב.

 מבנה אקדמי וחיים סטודנטיאליים 
במהלך התקופה הקיסרית פעלו במסגרת האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה פקולטות למדעי הרוח, משפטים, רפואה ובהמשך גם למדעי הטבע ולמתמטיקה. הספרייה המרכזית, מעבדות המחקר והקליניקות הרפואיות שלה שימשו בסיס לפעילות מדעית ענפה בתחומים שונים.
הסטודנטים נטלו חלק באגודות מדעיות, בחוגי ויכוח ובארגוני צדקה, ובסוף המאה ה־19 ובראשית המאה ה־20 גם בארגונים פוליטיים מחתרתיים או חצי־מחתרתיים. חיי הסטודנטים במגורים, בבתי קפה ובמועדונים סביב האוניברסיטה הפכו לחלק מהתרבות העירונית של מוסקבה ולמושא תיאור בספרות ובזיכרונות בני התקופה.

 מורשת 
האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה נחשבת לאחד ממוקדי ההתהוות של המדע וההשכלה הגבוהה ברוסיה המודרנית. דורות של מדענים, סופרים, משפטנים ואנשי ציבור רוסיים למדו ולימדו בה, והיא תרמה לעיצוב האליטה האינטלקטואלית של האימפריה הרוסית. המסורות האקדמיות שנקבעו בתקופתה – מבנה הפקולטות, תרבות המחקר והדגש על חופש מדעי – השפיעו על התפתחות אוניברסיטת מוסקבה במאה ה־20 ואף על מערכת ההשכלה הגבוהה הרוסית כולה.

 קישורים חיצוניים 

 דף על האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה באתר מוזיאון ההיסטוריה של אוניברסיטת מוסקבה 
 „История Московского университета“ – סקירה על תולדות האוניברסיטה באתר «Культура.РФ» 

 הערות שוליים 

קטגוריה:רוסיה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:מוסקבה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:רוסיה: חינוך
קטגוריה:האימפריה הרוסית: חינוך