החלטה 1441 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 1441 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה פה אחד ב-8 בנובמבר 2002, ומציעה לעיראק בשלטונו של סדאם חוסיין "הזדמנות אחרונה לעמוד בהתחייבויותיה לפירוק הנשק" שנקבעו במספר החלטות קודמות (החלטות 660, 661, 678, 686, 687, 688, 707, 715, 986 ו-1284). ארצות הברית השתמשה בהחלטה זו כחלק מההצדקה המשפטית לפלישה האמריקאית לעיראק.

החלטה 1441 קבעה כי עיראק הפרה באופן מהותי את תנאי הפסקת האש שהוצגו בתנאי החלטה 687. ההפרות של עיראק נגעו לא רק לנשק להשמדה המונית, אלא גם לבנייה של סוגים אסורים של טילים, לרכישה ולייבוא של נשק אסור, ולסירובה המתמשך של עיראק לפצות את כווית על הביזה הנרחבת שביצעו כוחותיה במהלך הפלישה העיראקית לכווית בשנים 1990–1991. עוד נכתב כי "הצהרות כוזבות או השמטות בהצהרות שהוגשו על ידי עיראק בהתאם להחלטה זו ואי ציות להחלטה זו ושיתוף פעולה מלא ביישומה יהוו הפרה מהותית נוספת של התחייבויותיה של עיראק".

 גיבוש ההחלטה 
ההחלטה עצמה דרשה מעיראק לתמוך בפיקוח של  וסבא"א.

ממוזער|נאומו של בוש באו"ם
ב-12 בספטמבר 2002 נאם נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בפני העצרת הכללית של האו"ם ופירט רשימה של תלונות נגד ממשלת עיראק.
 "תוך הפרה של החלטת מועצת הביטחון 1373, עיראק תומכת בארגוני טרור המכוונים אלימות נגד איראן, ישראל וממשלות המערב... וידוע שטרוריסטים של אל-קאעדה שנמלטו מאפגניסטן נמצאים בעיראק".
 ועדת האו"ם לזכויות אדם מצאה בשנת 2001 הפרות "חמורות ביותר" של זכויות אדם.
 ייצור עיראקי ושימוש בנשק להשמדה המונית (נשק ביולוגי, נשק כימי וטילים ארוכי טווח), כל זאת תוך הפרה של החלטות האו"ם.
 עיראק השתמשה בהכנסות מתוכנית נפט תמורת מזון של האו"ם לרכישת נשק במקום מזון לאזרחיה.
 עיראק הפרה באופן בוטה את תנאי תוכנית הפיקוח על הנשק לפני שהפסיקה אותה לחלוטין.

בעקבות הנאום החל משא ומתן אינטנסיבי עם חברות נוספות במועצת הביטחון. בפרט, שלוש חברות קבועות שלא תמכו מלכתחילה בפלישה לעיראק: רוסיה, סין וצרפת.

נוסח ההחלטה נוסח במשותף על ידי ארצות הברית ובריטניה, לאחר שמונה שבועות של משא ומתן, במיוחד עם רוסיה וצרפת. צרפת הטילה ספק בביטוי "השלכות חמורות" והצהירה שוב ושוב כי כל "הפרה מהותית" שנמצאת על ידי הפקחים לא צריכה להוביל אוטומטית למלחמה. לדעתה, במקום זאת, האו"ם צריך להעביר החלטה נוספת שתחליט על דרך הפעולה.

 הצבעה במועצת הביטחון 
ב-8 בנובמבר 2002 קיבלה מועצת הביטחון את החלטה 1441 פה אחד ברוב של 0–15. גם רוסיה, סין, צרפת וסוריה הצביעו בעד, והעניקו להחלטה 1441 תמיכה רחבה יותר אפילו מ ב-1990 שהובילה למלחמת המפרץ.

בניגוד לטענות שההחלטה יכולה לאשר יציאה למלחמה בנסיבות מסוימות, הנציגים הבהירו שזה לא כלול בהחלטה. שגריר ארצות הברית באו"ם, , אמר:ההחלטה אינה מכילה "טריגרים נסתרים" ושום "אוטומטיות" ביחס לשימוש בכוח. אם תהיה הפרה עיראקית נוספת, שתדווח למועצה על ידי UNMOVIC, סבא"א או מדינה חברה, הנושא יחזור למועצה לדיון כנדרש בסעיף 12. ההחלטה מבהירה כי כל כישלון עיראקי לציית אינו מקובל וכי יש לפרק את עיראק מנשקה. וכך או אחרת, עיראק תתפרק מנשקה. אם מועצת הביטחון לא תפעל בנחישות במקרה של הפרות נוספות של עיראק, החלטה זו אינה מגבילה אף מדינה חברה מלפעול כדי להגן על עצמה מפני האיום הנשקף מעיראק או לאכוף את החלטות האו"ם הרלוונטיות ולהגן על השלום והביטחון העולמיים. שגריר בריטניה, נותן החסות להחלטה, אמר:שמענו בקול רם וברור במהלך המשא ומתן את החשש מפני "אוטומטיות" ו"טריגרים נסתרים" – החשש שבהחלטה כה קריטית אין למהר לפעולה צבאית; כי בהחלטה כה קריטית כל הפרה עיראקית צריכה להידון על ידי המועצה. הרשו לי להיות ברור באותה מידה בתגובה... אין "אוטומטיות" בהחלטה זו. אם תהיה הפרה נוספת של התחייבויותיה של עיראק לפירוק הנשק, הנושא יחזור לדיון במועצה כנדרש בסעיף 12. היינו מצפים שמועצת הביטחון תעמוד אז באחריותה. השגריר הסורי הוסיף:סוריה הצביעה בעד ההחלטה, לאחר שקיבלה הבטחות מנותני החסות שלה, ארצות הברית ובריטניה, ומצרפת ורוסיה באמצעות מגעים בדרג גבוה, כי היא לא תשמש תירוץ לתקיפה בעיראק ואינה מהווה בסיס לתקיפות אוטומטיות כלשהן נגד עיראק. אין לפרש את ההחלטה, באמצעות פסקאות מסוימות, כמסמיכה מדינה כלשהי להשתמש בכוח. היא מאשרת מחדש את התפקיד המרכזי של מועצת הביטחון בטיפול בכל שלבי הסוגיה העיראקית. 

 יישום 
עיראק הסכימה להחלטה ב-13 בנובמבר. ב-27 בנובמבר חזרו פקחי הנשק בראשות הנס בליקס מ-UNMOVIC ומוחמד אל-בראדעי מהסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית. הפקחים נעדרו מעיראק מאז דצמבר 1998, אז נסוגו לפני מבצע שועל המדבר. הפקחים החלו לבקר באתרים שבהם היה חשד לייצור נשק להשמדה המונית, אך לא מצאו ראיות לפעילות כזו, למעט 18 רקטות כימיות לא מוצהרות בקוטר 122 מ"מ שהושמדו בפיקוח UNMOVIC. כפי שהתגלה לאחר הפלישה לעיראק, לא בוצע ייצור של נשק להשמדה המונית ולא היו מאגרים של נשק כזה. פקחי האו"ם מצאו גם כי טילי  ואל-פתאח הפרו את מגבלות הטווח של האו"ם, והסוג הראשון הושמד חלקית. הדיון על החלטה 1441 עוסק אפוא בשאלה האם למרות היעדר נשק להשמדה המונית וקבלת הפיקוח, עיראק לא עמדה בתנאי ההחלטה, והאם הפלישה הייתה מוצדקת בהיעדר החלטות נוספות של האו"ם בנושא.

ב-7 בדצמבר 2002 הגישה עיראק לאו"ם את הצהרת הנשק בת 12,000 העמודים שלה כדי לעמוד בדרישות ההחלטה. ב-19 בדצמבר דיווח הנס בליקס בפני האו"ם והצהיר בהתייחסו לדו"ח העיראקי כי "במהלך התקופה 1991–1998, עיראק הגישה הצהרות רבות שנקראו מלאות, סופיות ושלמות. למרבה הצער, חלק גדול מההצהרות הללו התברר כלא מדויק או לא שלם או לא נתמך או נסתר על ידי ראיות. במקרים כאלה, לא יכול להיווצר ביטחון שתוכניות או פריטים אסורים בוטלו". במרץ הכריז בליקס כי הדו"ח מ-7 בדצמבר לא הביא שום ראיות תיעודיות חדשות.

עיראק המשיכה להיכשל בדיווח על מאגרים כימיים וביולוגיים משמעותיים שהפקחים הוכיחו את קיומם עד 1998. עיראק טענה שהיא סילקה את מאגרי האנתרקס שלה באתר מסוים, אך UNMOVIC טענה כי לא ניתן לאשר זאת מכיוון שעיראק לא אפשרה לפקחים להיות עדים להרס כפי שנדרש בהחלטות הרלוונטיות. בדיקות כימיות שנעשו באתר לא הצליחו להראות שאנתרקס כלשהו הושמד שם.

הנס בליקס ומוחמד אל-בראדעי הגישו לאו"ם מספר דו"חות המפרטים את רמת הציות של עיראק להחלטה 1441. ב-27 בינואר 2003 נאם מפקח הנשק הראשי של האו"ם, בליקס, בפני מועצת הביטחון של האו"ם והצהיר כי "נראה שעיראק לא הגיעה להסכמה אמיתית – אפילו לא היום – לפירוק הנשק שנדרש ממנה ושעליה לבצע כדי לזכות באמון העולם ולחיות בשלום". בליקס המשיך וטען כי המשטר העיראקי איבד לכאורה "1,000 טון" של גז עצבים VX - אחד הרעילים ביותר שפותחו אי פעם.

באמצע פברואר נותרו בעיות האנתרקס, גז העצבים VX והטילים ארוכי הטווח ללא פתרון. הדו"ח של בליקס מ-7 במרץ קבע כי "עיראק, עם מערכת מנהלית מפותחת מאוד, צריכה להיות מסוגלת לספק ראיות תיעודיות נוספות על תוכניות הנשק האסורות שלה. רק כמה מסמכים חדשים כאלה נחשפו עד כה ונמסרו מאז שהתחלנו את הבדיקות", והביע ביקורת על התנהלותה של עיראק.

בשלב זה, הממשל האמריקני טען כי עיראק עדיין מפרה מהותית את החלטות האו"ם, וכי על פי החלטה 1441, משמעות הדבר היא שמועצת הביטחון צריכה להתכנס באופן מיידי "על מנת לשקול את המצב ואת הצורך בציות מלא לכל החלטות המועצה הרלוונטיות על מנת להבטיח שלום וביטחון בין-לאומיים".

לפני הפגישה, הכריז נשיא צרפת ז'אק שיראק ב-10 במרץ כי צרפת תטיל וטו על כל החלטה שתוביל אוטומטית למלחמה. הדבר גרם לגילויי אכזבה גלויים מצד ממשלות ארצות הברית ובריטניה. הדחף של בריטניה להסכמה פה אחד ול"החלטה שנייה" נזנח למעשה בנקודה זו. לקראת הפגישה התברר שרוב חברי מועצת הביטחון יתנגדו לכל החלטה שתוביל למלחמה. כתוצאה מכך, לא הוגשה החלטה כזו למועצה.

ב ב-16 במרץ, טוני בלייר, ג'ורג' ווקר בוש, ראש ממשלת ספרד חוסה מריה אסנאר וראש ממשלת פורטוגל ז'וזה מנואל ברוזו שאירחו את הפגישה, הכריזו על תאריך היעד הקרוב של 17 במרץ לציות מלא של עיראק. ב-17 בחודש, נאומים של בוש ושר החוץ הבריטי ג'ק סטרו הכריזו במפורש שתקופת הדיפלומטיה הסתיימה על פי החלטה 1441, וכי לא יתבקש אישור נוסף מהאו"ם לפני פלישה לעיראק. ארצות הברית ובריטניה, אף שהודו כי החלטה כזו רצויה מבחינה דיפלומטית, התעקשו כי לעיראק ניתן כעת מספיק זמן להתפרק מנשקה או לספק ראיות לכך, וכי החלטה לצאת למלחמה קיבלה לגיטימציה בהחלטה 1441 ובהחלטות קודמות של האו"ם. עם זאת, חלק מהחברות במועצת הביטחון דרשו החלטה נוספת בנושא.

 קישורים חיצוניים 
 נוסח ההחלטה

 הערות שוליים 

קטגוריה:החלטות מועצת הביטחון של האו"ם בנוגע לעיראק
קטגוריה:החלטות מועצת הביטחון של האו"ם ב-2002
קטגוריה:נשק ביולוגי
קטגוריה:נשק כימי
קטגוריה:עיראק: היסטוריה צבאית
קטגוריה:שנות ה-2000 בעיראק
קטגוריה:2002 באסיה