פרק 4: בילי היקר

פרק 4: בילי היקר (באנגלית: Chapter Four: Dear Billy) הוא הפרק הרביעי בעונתה הרביעית של סדרת הטלוויזיה האמריקאית מסוגת מדע בדיוני-אימה "דברים מוזרים", והפרק ה-29 בסדרה כולה. הפרק נכתב בידי פול דיכטר ובוים בידי שון לוי. הוא עלה לשידור ב-27 במאי 2022 בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס", לצד ששת הפרקים הנוספים המרכיבים את חלקה הראשון של העונה.

עלילת הפרק מתרחשת ב-24 במרץ 1986, ומתמקדת בהתמודדותה הנפשית של מקס מייפילד ובמאבקה לשרוד את רדיפתו של וקנה. הפרק זכה לשבחים גורפים מצד מבקרי הטלוויזיה ונחשב לאחד מרגעי השיא של העונה ושל הסדרה כולה. הביקורות היללו את ביצועיהם של השחקנים, האפקטים החזותיים, הצילום והעוצמה הרגשית של הפרק. תשומת לב מיוחדת ניתנה לקו העלילה של מקס ולביצועיה של סיידי סינק, כמו כן לשימוש בשיר "Running Up That Hill" של קייט בוש בשיאו של הפרק ולעיסוק בולט בתמות הקשורות לדיכאון קליני, פוסט-טראומה ומחשבות אובדניות. הפרק היה מועמד לשבעה פרסי אמי, מתוכם זכה בשניים.

השימוש המרכזי בשירה של קייט בוש בפרק הוביל לתופעה תרבותית יוצאת דופן המכונה "אפקט קייט בוש"; השיר, שיצא במקור בשנת 1985, הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים בעולם כ-37 שנים לאחר צאתו ושבר שלושה שיאי גינס. בנוסף, הפרק צוין ואוזכר על ידי מומחים לבריאות הנפש בשל הייצוג המדויק והרגיש של התמודדות עם טראומה ואשמה. מבקרים נוספים שיבחו את הופעת האורח של רוברט אנגלונד, כמו גם את כתיבתו של דיכטר ואת בימויו של לוי – ובפרט את סצנת ה הבולטת בפרק.

 עלילה 
לאחר שאילבן מקבלת את הצעתו של סם אוונס להשיב לעצמה את כוחותיה, הוא שולח את הסוכנים סטינסון, הרמון ו-וולאס להודיע למייק וילר ולוויל וג'ונתן באיירז כי בזמן שאילבן תשלים את אימוניה, הם יישארו במעצר בית בבית משפחת באיירז בלנורה הילס, קליפורניה.

במקביל, בהוקינס שבאינדיאנה, מקס מייפילד מספרת לחבריה כי היא חוששת שווקנה סימן אותה כקורבנו הבא. בעוד שדסטין הנדרסון, לוקאס סינקלייר וסטיב הרינגטון מלווים את מקס בזמן שהיא כותבת ומוסרת מכתבי פרידה לחבריה ולאנשים הקרובים אליה, ננסי וילר ורובין באקלי מתחזות לסטודנטיות באוניברסיטה במטרה לראיין את ויקטור קריל המוחזק במוסד הפסיכיאטרי "פנהרסט". במהלך הביקור הן מגלות כי משפחת קריל חוותה תופעות על-טבעיות וחזיונות בביתם, אשר הגיעו לשיאם ברציחתם של אשתו וילדיו של ויקטור, ולאחר מכן במעצרו. ננסי ורובין מגלות גם כי מוזיקה היוותה גורם מרכזי בהישרדותו של ויקטור.

במקום אחר, ג'ויס באיירז ומורי באומן נוחתים באלסקה, שם הם מוסרים את כספי הכופר לאיש הקשר של אנטונוב, יורי, בתמורה לשחרורו של ג'ים הופר. אולם יורי מסמם אותם ומתכנן להסגיר אותם, יחד עם הופר ואנטונוב, לידי הרוסים תמורת רווח כספי גדול יותר. ברוסיה, הופר מצליח להימלט ממחנה הכלא, אך נתפס מחדש זמן קצר לאחר מכן.

בחזרה בלנורה הילס, מייק וויל מאשרים מחדש את חברותם, והוא וג'ונתן מתחילים לתכנן בריחה חזרה להוקינס כדי להזהיר את חבריהם מפני המתרחש. עם זאת, תוכניתם משתבשת כאשר חיילים חמושים תוקפים את בית משפחת באיירז, ופוצעים את וולאס בעוד הרמון מגן על הנערים. בעזרת חברו של ג'ונתן, ארגייל, מצליחים מייק, ויל וג'ונתן להימלט, כשהם לוקחים עמם את הרמון הפצוע.

לאחר שמקס חווה חזיון נוסף בזמן שיחה עם אמה, היא מבקרת בקברו של בילי הארגרוב כדי לקרוא את מכתב הפרידה שכתבה לו. זמן קצר לאחר מכן היא נשלטת בידי וקנה ומוצאת את עצמה על מזבח בתוך תודעתה. לוקאס, דסטין וסטיב מנסים לעורר אותה ללא הצלחה. ננסי ורובין מודיעות להם כי השמעת מוזיקה שוברת את שליטתו של וקנה, והם מנגנים עבור מקס את שירה האהוב, "Running Up That Hill", בנגן הקסטות שלה. הדבר פותח שער בתוך תודעתה של מקס, ולאחר שהיא נזכרת בזיכרונות שמחים עם חבריה, היא מצליחה לרוץ לעבר השער ולהימלט מווקנה ברגע האחרון.

 הפקה 
 כתיבה וליהוק 
הפרק נכתב על ידי פול דיכטר ובוים בידי שון לוי. אחת המשימות המורכבות בהפקת הפרק הייתה שילובו של השחקן דייקר מונטגומרי, המגלם את בילי הארגרוב. עקב מגבלות מגפת הקורונה על צילומי הסדרה, מונטגומרי לא יכול היה לטוס לארצות הברית וצילם את הופעת האורח שלו מעיר מגוריו פרת', אוסטרליה. לוי הנחה את מונטגומרי ואת צוות הצילום המקומי באמצעות שיחות זום בזמן אמת, תהליך שלוי תיאר ככזה שדרש תקשורת מדויקת מאוד כדי לשמור על המשכיות העלילה מול צוות השחקנים הראשי.
 מוזיקה 
190px|ממוזער|שמאל|בחירת השיר "Running Up That Hill" עבור שיקוף והדהוד התמודדותה של מקס עם הדיכאון והפוסט-טראומה שלה הזניקה את הפופולריות של השיר ושל קייט בוש עצמה בקרב מעריצי הסדרה. 
בניגוד לעונותיה הראשונות של הסדרה, שבהן צוות ההפקה בחר שירים ללא שיקולים חיצוניים מיוחדים, החל מהעונה השלישית נקטו היוצרים זהירות רבה יותר בבחירת המוזיקה, מתוך מודעות להשפעה התרבותית האפשרית של הסדרה לאור פופולריותה. במסגרת שיקולים אלו נבחר השיר "Running Up That Hill" בביצוע קייט בוש. האחראית על המוזיקה, נורה פילדר, ציינה כי השיר נבחר בשל הדהוד המילים שלו למאבקה של מקס בטראומה נפשית ובאובדן. תהליך השגת האישור היה חריג, שכן בוש ידועה כמי שממעטת לאשר שימוש ביצירותיה, אך היא נתנה את הסכמתה האישית לאחר שקיבלה תיאור מפורט של חשיבות השיר כ"קמע הגנה" עבור הדמות ואף הצהירה כי היא מעריצה של הסדרה.

 עיצוב ואפקטים ויזואליים 
חלק ניכר מהמאמץ ההפקתי הוקדש ליצירת ה"מיינדסקייפ" (Mindscape) – המרחב המנטלי שבו מתרחש העימות של מקס נגד וקנה. מפקח האפקטים הוויזואליים, ז'וליין הרי, הסביר כי הסט נבנה בשילוב של אפקטים מעשיים (כמו עשן ותפאורה פיזית) לצד עבודת CGI מורכבת שנועדה להעצים את תחושת הבידוד והסיוט של מקס.

סצנת השיא של הפרק, הכוללת את ריצתה של מקס מה"מיינדסקייפ" בחזרה למציאות, תוכננה כסצנת  דינמית. הבמאי שון לוי בחר להימנע מחיתוכים מרובים כדי לשמר את הרצף הרגשי ואת תחושת הדחיפות של הדמות. הצילום בוצע באמצעות מצלמת "טכנו-קריין" (Technocrane) שעקבה אחרי סיידי סינק בזמן שרצה על סט פיזי, כאשר האפקטים הוויזואליים נוספו בשכבות סביב תנועותיה; הרי ציין כי האתגר המרכזי היה שימוש בטכניקת "Match-move" כדי לסנכרן בין הבעות הפנים של סינק לבין הסביבה הדיגיטלית המשתנה במהירות.

בצילומי הסצנה שבה ננסי וילר ורובין באקלי מבקרות בבית החולים הפסיכיאטרי "פנהרסט", שוחחו בתחילה המאפרת איימי ל. פורסיית' והאמן דבין מוראלס עם השחקניות נטליה דייר ומאיה הוק על מראה הדמויות, במטרה ליצור מראה אקדמי מבוגר המותאם לתקופת שנות ה-80. בגרסה מוקדמת של התסריט נכתב כי עליהן להיראות "סקסיות יותר", אולם רעיון זה נזנח לטובת עיצוב מראה אקדמי ומרוסן יותר. צוות האיפור והשחקניות ניסו למצוא "נקודות איזון" בין הרצון לשקף את ניסיונן של הדמויות להיתפס כדמויות סמכותיות ומקצועיות בתוך המוסד הרפואי, לבין הרצון להימנע ממראה "אינסטגרמי" מודרני.
 קבלה וביקורת 
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" זכה הפרק לציון של 100% על סמך חמש ביקורות, עם דירוג ממוצע של 9.0/10. נטפליקס הגישה את הפרק להתמודדות בשבע קטגוריות בטקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-74. בסופו של דבר זכה הפרק בשני פרסי אמי: עבור פיקוח מוזיקלי ועבור איפור תותבות.

הופעתה של סיידי סינק בתפקיד מקס מייפילד זכתה לשבחים יוצאי-דופן ונחשבת לנקודת המפנה בקריירה שלה. מבקרים במגזין "הוליווד ריפורטר" ציינו כי סינק הצליחה להעביר "דיוק רגשי שובר לב", בעוד שבמגזין "וראייטי" נטען כי הופעתה בפרק זה לבדו "שינתה את מרכז הכובד של הסדרה כולה".

מעבר להישגיו הקולנועיים, הפרק זכה להכרה נרחבת בזכות הייצוג המדויק של בריאות הנפש. מומחים ואנשי מקצוע בתחום הפסיכולוגיה ניתחו את דמותו של וקנה כמטאפורה לדיכאון קליני ולמחשבות אובדניות. בעוד שמפלצות קודמות בסדרה היו איומים חיצוניים ופיזיים, וקנה פועל בתוך המרחב המנטלי של קורבנותיו, תוך שהוא מנצל את הבושה והבידוד החברתי שלהם. המאבק של מקס אופיין כייצוג של "אשמת שורדים" בעקבות מות אחיה בילי; והמכתבים שכתבה ליקיריה נותחו כגרסה טלוויזיונית לתהליך של "חשיפה מבוקרת" (Exposure Therapy). מומחים ציינו כי סצנת השיא במהלכה מקס נאבקת לרוץ אל עבר חבריה, ממחישה את המאבק האקטיבי הנדרש כדי "לבחור בחיים" מול כוחות נפשיים שמושכים לבידוד וייאוש, וכי המוזיקה, המשמשת במסגרתה כ"חבל הצלה", ממחישה את החשיבות של עוגנים חושיים וקשרים חברתיים כגורמים מגנים מפני מחשבות אובדניות.

הפרק נכלל ברשימות רבות של פרקי הטלוויזיה הטובים ביותר לשנת 2022. המגזין הבריטי "GQ" דירג אותו במקום השני, האתר "Mashable SEA" הציב אותו במקום החמישי, "TV Guide" דירג אותו במקום ה-9, ו-"Mashable" הכליל אותו במקום ה-11. "אנטרטיינמנט ויקלי" כלל את הפרק ברשימה לא מדורגת של "33 פרקי הטלוויזיה הטובים ביותר לשנת 2022". בנוסף, הפרק היה מועמד לפרס הוגו בקטגוריית "הצגה דרמטית – פורמט קצר".

השימוש בשיר "Running Up That Hill” בביצוע קייט בוש במהלך שיאו הדרמטי של הפרק הביא לתחייה מחודשת וחסרת תקדים של הפופולריות של השיר. בעקבות שידור הפרק הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, וכן במצעדים במדינות רבות נוספות, בהן אוסטרליה, בלגיה, אירלנד, ניו זילנד ושוודיה. ההצלחה המוזיקלית הובילה לשבירת שלושה שיאי גינס רשמיים: קייט בוש הפכה לאמנית המבוגרת ביותר שכבשה את פסגת המצעד הבריטי (בגיל 63), השיר קבע את פרק הזמן הארוך ביותר שלקח לסינגל להגיע למקום הראשון מאז צאתו (36 שנים), והוא מחזיק בשיא עבור הפער הארוך ביותר בין שני שירים של אותו אמן שהגיעו למקום הראשון (44 שנים). על פי נתוני "Luminate", השמעות השיר בספוטיפיי עלו בשיעור של מעל 8,000% בשבוע שלאחר שידור הפרק. בוש פרסמה סדרת הצהרות רשמיות בהן הודתה ליוצרי הסדרה על שחשפו את יצירתה לדור חדש של מעריצים.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:פרקי טלוויזיה
קטגוריה:זוכי אמי - תוכניות: פרק
קטגוריה:דברים מוזרים
קטגוריה:דיכאון