גטו סטניסלבוב

גטו סטניסלבוב (בפולנית: getto w Stanisławowie; בגרמנית: Ghetto Stanislau) היה גטו שהוקם ב-1941 על ידי גרמניה הנאצית בעיר סטניסלבוב (שם נוכחי איוואנו-פרנקיבסק) שבפולין הכבושה (מדינה נוכחית אוקראינה).

רוב אנשי הגטו הוצאו להורג במחנה ההשמדה בלז'ץ, הראשון מבין מחנות ההשמדה הנאציים שפעלו במסגרת "מבצע ריינהרד". כ-20,000 יהודים שהתגוררו בעיר נהרגו במחנה ההשמדה ו-10,000-12,000 יהודים נוספים נהרגו בפעולות טבח המוניות לפני הקמת הגטו. רוב היהודים נהרגו על ידי משטרת הביטחון ומשטרת הסדר של גרמניה הנאצית, בסיוע משטרת העזר האוקראינית. ד"ר טנבאום מהיודנראט המקומי סירב להשתתף בהרג יהודים ולאחר מכן נרצח. ב-20 בדצמבר 1941, החומות סביבו הגטו נחסמו, בפברואר 1943, הגטו נסגר באופן רשמי.

 רקע 
בראשית שנות השלושים של המאה העשרים חיו בסטניסלבוב כ-25,000 יהודים. הם מילאו תפקידים חשובים בכלכלה המקומית של סטניסלבוב ואף הפעילו מספר בנקים. יהודים היו חברי המפלגות הציוניות וכן חברי אגודת ישראל, הבונד ותנועות נוער יהודיות.

לאחר הפלישה לפולין ב-1939, סופח השטח לברית המועצות. בפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-1941, נכבשה העיר על ידי כוח הונגרי של הוורמאכט. בתחילת אוגוסט 1941 הוחלפו ההונגרים בגרמנים, שבעזרתם של לאומנים אוקראינים החלו בהכנות לרצח המוני של האינטליגנציה הפולנית, תחת פיקודו של ראש האס אס, הנס קריגר, שחודש לפני כן השתתף בטבח הפרופסורים בלבוב.

 תחת הכיבוש הנאצי 
 הטבח הראשון בצ'ארני לאס
לפני פעולות הטבח ההמוניות, מעל ל-50,000 יהודים התגוררו בסטניסלבוב וסביבה. זאת על פי נתונים של הצבא ההונגרי שכבש אותה ב-2 ביולי 1941. הגרמנים הגיעו לעיר ב-26 ביולי וכבר באותו יום הורה הגסטפו להקים יודנראט מקומי בעיר שבראשו עמד ישראל זייבלד. ב-1 באוגוסט 1941, גליציה הפכה למחוז החמישי בגנרלגוברנמן.

ב-2 באוגוסט, פולנים ויהודים מהאליטה האינטלקטואלית נצטוו להתייצב במשטרה בתואנה של "רישום" לשיבוץ. מתוך כ-800 גברים שהתייצבו, 600 נשלחו על ידי משטרת הביטחון ליער השחור (צ'רני לס - Czarny Las), בסמוך לכפר פאבלצ'ה, שם נרצחו. המשפחות (80% מהן יהודיות) לא עודכנו על שהתרחש.

קצין האס אס הנס קריגר היה האחראי על גטו סטניסלבוב ואף אחד האחראים על טבח צ'רני לס. הוא הקים פיקוד מקומי בגטו.

 הטבח השני בצ'ארני לאס
בהוראת ראש הגסטפו, הנס קרוגר, בליל ה-8/9 באוגוסט 1941, עצרה משטרת העזר האוקראינית חברי אינטליגנציה פולנית ויהודית, רובם מורים. חלקם נעצרו בגין הוראת רעיונות קומוניסטיים. נאמר להם כי התבקשו להגיע לפגישה ארגונית, עקב שנת הלימודים הקרבה. מאחר שהשוטרים פעלו בנימוס, הקורבנות העתידיים לא חשדו. באותו לילה נעצרו כ-250 איש. כולם הוחזקו בכלא של הגסטפו, ובתחילה משפחותיהם של העצורים הפולנים הורשו לפגוש אותם.

בלילה שבין 14 ל-15 באוגוסט 1941 הם נלקחו על ידי הגסטפו ליער השחור, שם נורו כ-250–300 פולנים ויהודים ביער השחור (צ'ארני לאס).

 יום ראשון העקוב מדם 
ב-12 באוקטובר 1941, בפיקודו של הנס קרוגר, אלפי יהודים התכנסו בכיכר השוק (Ringplatz) לסלקציה. הכוחות הנאצים (שהורכבו מאנשי משטרת הביטחון, בטליוני משטרת הסדר ומשטרת העזר האוקראינית), פינו אותם לבית הקברות היהודי שם כבר הוכנו קברי אחים. בדרך, השומרים האוקראינים הכו ועינו אותם. בבית הקברות, הם הצטוו למסור פריטים בעלי ערך ולהציג מסמכים. חלק מהיהודים שוחררו, אך רובם נאלצו להתפשט ולעמוד בשורות. מאנשי משטרת הביטחון (SiPo) היו הראשונים שפתחו באש, ולאחר מכן חיילי משטרת הסדר של נירנברג וחברי משמר הרכבת  הצטרפו. בין 10,000 ל-12,000 יהודים נרצחו, בהם גברים, נשים וילדים. החיילים לא הפסיקו לירות ועשו זאת בתורות. בצד הוצבו שולחנות פיקניק (נפרדים לגרמנים ואוקראינים) עם בקבוקי וודקה וכריכים לאלו מהם שהיו זקוקים לנוח מרעש הירי המחריש אוזניים. הם ניסו להמשיך בירי אל תוך הלילה אך לבסוף ויתרו ונתנו לשאר היהודים להשתחרר. באותו לילה, החיילים הנאצים חגגו את הטבח במטה. האקציה, חסרת תקדים מבחינת היקפה בהיסטוריה של השואה עד לאותו מועד בפולין הכבושה, נודעה בשם יום ראשון העקוב מדם בסטניסלב.

 הגטו 

ב-20 בדצמבר 1941, גטו סטניסלב נפתח באופן רשמי. סביב הגטו נבנו חומות, בהן היו שלושה שערים. בתוך הגטו התגוררו 20,000 יהודים, בשטח קטן עם מעט אוכל, ומרכזי המסחר נכפו לעזור לנאצים במלחמה. מחורף 1941 עד יולי 1942, רוב ההריגות בגטו בוצעי בטחנת הקמח "רודולף" (Rudolfsmühle). מאוגוסט 1942, ההריגות בוצעו בחצר המטה של משטרת הסדר המקומית. מעל ל-1,000 יהודים נרצחו בחצר. ראש המועצה היהודית, מרדכי גולדשטיין, נתלה בפומבי עם 20 חברים של שירות הסדר היהודי. בנוסף, אנשי משטרת הסדר אנסו נשים וילדות יהודיות.

שטח הגטו צומצם לאחר הפלישה הגרמנית והאוקראינית ב-31 במרץ 1942. באותו יום, בתים נשרפו ויהודים רבים נענשו וסולקו. באפריל, בספטמבר ובנובמבר 1942, נעשו הסעות קבועות של יהודים מהגטו למחנה ההשמדה בלז'ץ. אסירים ויהודים ללא אישורי עבודה היו נרצחים, ו-1,500-2,000 מהם נשלחו למחנה העבודה ינובסקה. באפריל 1943, הנאצים הכריזו שסטניסלבוב היא יודנריין (אזור ללא יהודים). למרות זאת, הנאצים המשיכו לחפש יהודים באזור והרג היהודי האחרון בסטניסלבוב התרחש ב-25 ביוני 1943.

לפני סגירת הגטו, מחתרת התנגדות יהודית בשם "פנטלריה" קמה מתוך הגטו. אך היא דוכאה על ידי הנאצים בחורף 1943–1944. עדי יהוה, ארגון משיחי יוצא הנצרות, שנוסד בארצות הברית בסוף המאה ה-19, ניסה להציל יהודים מהעיר. מתוכם קריסטאין פולס שהפכה לחסידת אומות עולם.

 הערות שוליים 

קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:גטאות באוקראינה