ניצחון גלתיאה (ג'אקווינטו)

ניצחונה של גלתיאה (באיטלקית: Il Trionfo di Galatea) הוא ציור שמן מאת האמן האיטלקי קוראדו ג'אקווינטו, שנוצר בשנת 1733. היצירה מבוססת על סיפור מהמיתולוגיה היוונית ומתארת את הנראיד גלתיאה, אחת מאלות הים, לאחר האובדן הטרגי של אהובה אקיס. הציור נמצא כיום באוסף מוזיאון האמנות של מילווקי ומוצג בגלריה S107.

היצירה מהווה זוג סמלי עם ציור נוסף מאת אותו האמן, "חטיפתה של אירופה", כאשר שני הסיפורים נבחרו לעיתים קרובות בתקופת המאה השמונה עשרה כדי ליצור "פואמה חזותית". הבחירה בדמויות נשיות מיתולוגיות אפשרה לאמן להציג יופי נשי אידיאלי בקומפוזיציות דינמיות ומושכות, לצד רמזים לתכנים מוסריים עמוקים.

 תיאור היצירה 
הציור מציג את גלתיאה כשהיא רוכבת בים על מרכבה הנמשכת על ידי דולפינים, כשהיא מוקפת במלוות ומלווים מהים. זהו תיאור של רגע מיתי שאינו מתמקד באלימות עצמה אלא בתחושת התרוממות רוח וניצחון לאחר אובדן. על פי הסיפור, לאחר שפוליפמוס הרג את אהובה של גלתיאה, היא הפכה אותו לנהר כדי לשמר את נוכחותו בעולם. תיאור זה היה פופולרי באמנות האירופית, ושיקף תפיסה של עוצמה נשית והישרדות רוחנית אל מול טרגדיה.

פרשנות

גלתיאה הייתה נראידה, דמות אלוהית מהים שחיה בסיציליה, והתאהבה באקיס, עלם אנושי. פוליפמוס, קיקלופ ענק שהתאהב בגלתיאה, ניסה לכבוש את ליבה באמצעות שירה. כאשר הבינה אהבתה לאקיס, פוליפמוס השליך עליו סלע והרג אותו. מתוך כאב, הפכה גלתיאה את אקיס לנהר שיזרום לנצח.

במאה השמונה עשרה, סיפור זה זכה לפרשנות כפולה: מחד היה זה נושא קישוטי המאפשר לאמן להציג דמויות נשיות בעירום חלקי בתנועה רומנטית ודינמית. מאידך, הוא נתפס גם כמשל מוסרי. בתקופת ימי הביניים והרנסאנס, מיתולוגיה קלאסית נתפסה כסיכון דתי בשל מקורה הפגאני. אך סיפורים אלה לא נעלמו, אלא עברו הסתגלות תרבותית. רבים מהם קיבלו פירושים נוצריים או "חינוכיים", שלפיהם דמויות מיתולוגיות ייצגו ערכים כמו נאמנות, אובדן, גאולה או טרנספורמציה. לכן ציור כמו ניצחונה של גלתיאה יכול היה להיות מקובל גם בביתו של פטרון נוצרי משכיל, לא רק בשל יופיו, אלא בזכות עומקו הרעיוני.

תולדות הבעלות

הציור הוזמן בשנת 1733 מהאמן קוראדו ג'אקווינטו על ידי קרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה. לאחר מכן היה ככל הנראה בבעלות בית המכירות גספריני שברומא. בשנת 1966 כבר היה ברשותם של מיירון לסקין ואשתו אליזבת לסקין, תושבי מילווקי. בשנת 1970 נתרם הציור למרכז האמנות של מילווקי, שכיום נקרא מוזיאון האמנות של מילווקי.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:ציורים ימיים
קטגוריה:ציורים של קופידון
קטגוריה:ציורי עירום