האיש בלא תכונות

האיש בלא תכונות (בגרמנית: Der Mann ohne Eigenschaften) הוא רומן מודרני לא גמור בשלושה כרכים ובטיוטות שונות, מאת הסופר האוסטרי רוברט מוסיל. הספר תורגם לעברית על ידי אברהם כרמל ויצא לאור בהוצאת שוקן בשנת 1989.
 רקע 
הרומן הוא "סיפור של רעיונות", המתרחש בימיה האחרונים של האימפריה האוסטרו-הונגרית. העלילה נוטה לעיתים קרובות לסטיות אלגוריות על מגוון רחב של נושאים קיומיים הנוגעים לאנושות ולרגשות. הוא עוסק במיוחד בערכי האמת והדעה ובאופן שבו החברה מארגנת רעיונות על החיים והחברה. הספר משתרע על פני למעלה מאלף עמודים במלואו, ואין נושא אחד שולט בו.

חלק א' שכותרתו "מעין מבוא", הוא מבוא לגיבור, מתמטיקאי בשם אולריך, המחפש תחושת חיים ומציאות אך אינו מצליח למצוא אותה. האמביוולנטיות שלו כלפי מוסר ואדישותו לחיים הביאו אותו למצב של "אדם ללא תכונות", התלוי בעולם החיצוני כדי לעצב את דמותו. סוג של פסיביות אנליטית חדה היא גישתו האופיינית ביותר.

מוסיל אמר פעם שלא קשה במיוחד לתאר את אולריך בתווי פניו העיקריים. אולריך עצמו יודע רק שהוא אדיש באופן מוזר לכל תכונותיו. גישתו הכללית לחיים חסרת מהות עמוקה.

דמות נוספת היא מוסברוגר, אשר נידון למאסר על רצח ואונס זונה. גיבורים נוספים הם פילגשו של אולריך, בונאדיאה, וקלריס, אשתו הנוירוטית של חברו וולטר.

דמויות משניות הן ארמלינדה טוצי, המכונה דיוטימה, בת דודתו של אולריך וגם אשתו של עובד מדינה; היא מנסה להפוך למוזה וינאית של פילוסופיה, ומעוררת השראה בכל מי שהיא מזמינה לסלון שלה; היא מכניסה לתחומה גם את אולריך וגם את פאול ארנהיים, איש עסקים פרוסי וסופר פרוזאי (שדמותו מבוססת על דמותו של ולטר רתנאו). הרוזן השמרן ליינסדורף, הגנרל שטום פון בורדווהר מהצבא הקיסרי והמלכות.

חלק ג' עוסק באחותו של אולריך, אגתה (שנכנסת לרומן בסוף חלק ב'). השניים חווים התרגשות מיסטית של גילוי עריות עם פגישתם לאחר מות אביהם. הם רואים את עצמם כנשמות תאומות, או, כפי שאומר הספר, "תאומים סיאמיים".

הרומן מסתיים בקטע גדול של טיוטות, הערות, התחלות ותיקונים שכתב מוסיל בזמן שניסה לגבש את הסוף המתאים לספרו. במהדורה הגרמנית, יש אפילו תקליטור זמין המכיל אלפי עמודים של גרסאות וטיוטות חלופיות.

 היסטוריה 
מוסיל עבד על הרומן במשך יותר מעשרים שנה. הוא החל את כתיבתו בשנת 1921 ובילה את שארית חייו בכתיבתו. כשהוא נפטר בשנת 1942, הרומן טרם הושלם. הספר בן 1,074 העמודים. כרך 1 (חלק א' וחלק ב') וכרך 2 בן 605 עמודים (חלק ג') פורסמו ב-1930 וב-1933 בברלין. חלק ג' לא כלל 20 פרקים שהוצאו מכרך 2 של 1933 בזמן שהיו בהגהות של בית הדפוס. משנת 1933 ועד מותו, מוסיל עבד על כרך 3. בשנת 1943 בלוזאן, אלמנתו של מוסיל, מרתה, פרסמה אוסף בן 462 עמודים של חומר ספרותי, כולל 20 הפרקים שהוצאו מחלק ג', כמו גם טיוטות של הפרקים הסופיים שלא הושלמו והערות על התפתחות וכיוון הרומן.

עיסוקו הכמעט יומיומי של מוסיל בכתיבה הותיר את משפחתו במצוקה כלכלית קשה. הספר לא הביא לו או למשפחתו תהילה ולא עושר. זו הייתה אחת הסיבות לכך שהוא הרגיש מריר וחסר הכרה במהלך שני העשורים האחרונים לחייו. השילוב של עוני וריבוי רעיונות הוא אחד המאפיינים הבולטים ביותר בביוגרפיה של מוסיל.

ניתן למצוא בטקסט מאפיינים אוטוביוגרפיים חזקים, שכן הרעיונות והגישות של הדמויות הראשיות נחשבים לאלה של מוסיל. רוב ההיבטים של חייו הווינאיים ברומן מבוססים על היסטוריה וחייו של מוסיל. העלילה והדמויות (למעט הופעתו הקצרה של הקיסר האוסטרי פרנץ יוזף הראשון) הן מומצאות (אם כי חלקן קיבלו השראה מאוסטרים וגרמנים בולטים). אלזה (ברטה) פון צובר, אותה פגש מוסיל בזמן לימודיו בברנו בין השנים 1889 ו-1901, עוררה בו השראה עם דמותה של אגתה, אחותו של אולריך. דונת ואליס צ'רלמון, חבריו של מוסיל, היו מודלים לוולטר וקלריס, והחברה הווינאית אויגניה שוורצוולד נתנה השראה לדמותה של דיוטימה. ייתכן שדמותו של ארנהיים התבססה על ולטר רתנאו ותומאס מאן .
 תרגומים לאנגלית 
"האיש בלא תכונות" כרך 1 פורסם לראשונה בתרגום לאנגלית בשנת 1953 על ידי איתנה וילקינס וארנסט קייזר. כרך 2 יצא לאחר מכן בשנת 1955, וכרך 3 – בשנת 1961. (לונדון: סקר וורבורג, 1953, 1954, 1960, מהדורות ראשונות, ניו יורק: קאוורד-מקאן בע"מ, מהדורות ראשונות בארצות הברית).

בשנת 1996 פרסם קנופף מהדורה חדשה בת שני כרכים (1,774 עמודים) בתרגום לאנגלית מאת סופי וילקינס וברטון פייק. חלקים א' ו-ב' נמצאים בכרך הראשון, בעוד שחלק ג', עשרים פרקי הגלריה והפרקים הלא גמורים, נמצאים בכרך השני. התרגום זכה לציון לשבח מיוחד עבור פרס התרגום של PEN.

מייקל הופמן כתב על תרגום וילקינס-פייק בניו יורק טיימס, וכתב: "מכל הסופרים האירופיים הגדולים של השליש הראשון של המאה - מרסל פרוסט, ג'יימס ג'ויס, פרנץ קפקא, תומאס מאן, וירג'יניה וולף - רוברט מוסיל הוא ללא ספק הכי פחות נקרא; ובכל זאת הוא מלוטש כמו גיבון, עוקצני כמו וולטר, שנון כמו אוסקר ויילד ובלתי מהוגן כמו ארתור שניצלר."

 קישורים חיצוניים 
 ראובן קריץ, מצוקת חיים בנעימה מבודחת: 'האיש בלא תכונות', בתוך: מן היקב: סוגיות ספרות, תיאוריה, מחקר, סקירות סיכום, דיוקני ספרים וסופרים, ספרי פורה, תשס"ד 2004

 הערות שוליים 

קטגוריה:רומנים בלתי גמורים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו