קרלוס אריאס נבארו

קרלוס אריאס נבארו, המרקיז הראשון של אריאס נבארו (11 בדצמבר 1908 – 27 בנובמבר 1989), היה ראש ממשלת ספרד בשנותיה האחרונות של המדינה הספרדית ובתחילת הדמוקרטיזציה של ספרד.

נבארו היה מעורב ב, וחתם על אלפי גזרי מוות במהלך פירוק הרפובליקה הספרדית השנייה.

 ביוגרפיה 
אריאס נבארו נולד במדריד ב-11 בדצמבר 1908. הוא שירת במשרד המשפטים מאז 1929 כעורך דין במלאגה ובמדריד. הוא נישא למריה דה לה לוס דל ואלה אי מננדס, לבני הזוג לא היו ילדים.

אריאס הצטרף לצד הפרנקיסטי במהלך מלחמת האזרחים בספרד. הוא שימש כתובע ציבורי במשפטים שערכו הפרנקיסטים במלאגה לאחר כיבוש העיר. שם זכה לכינוי 'קצב מלאגה' (Carnicero de Málaga) על תפקידו בהטלת עונש מוות על תומכי הרפובליקנים.

לאחר שכיהן בתפקידים שונים, כולל ראש עיריית מדריד בין 1965 ליוני 1973, אריאס מונה לכהן כשר בממשלה (שר הפנים) ביוני 1973. לאחר רצח ראש הממשלה לואיס קאררו בלנקו, הוא מונה לכהן כיורשו ב-31 בדצמבר 1973, תפקיד בו המשיך להחזיק גם לאחר מותו של פרנקו. על אף שהוא שמר על תפקידו במהלך המעבר לדמוקרטיה, במספר אירועים ניכרה נטייתו לסמכותנות. יורשו של פרנקו כראש המדינה, המלך חואן קרלוס הראשון, המשיך במינויו, כך שממשלתו היא זו שהנהיגה את הרפורמות הראשונות, אם כי בכפייה. הוא ניסה להמשיך את מדיניותו המאוחרת של פרנקו, תוך התנגדות לכל שינוי. לאחר מאבק כוח ממושך, חואן קרלוס אילץ את התפטרותו ב-1 ביולי 1976. למחרת, המלך העניק לו את התואר הירושה מרקיז אריאס נבארו, יחד עם התואר Grande de España. עם מותו, ירש את תואר המרקיז אחיינו מיגל אנחל אריאס-נבארו.

אריאס הוחלף על ידי אדולפו סוארס, שמונה למזכיר הכללי של המפלגה הרשמית הפרנקואיסטית  בדצמבר 1975. ביוני 1977, במהלך הבחירות הכלליות החופשיות הראשונות מאז 1936, הצטרף אריאס למפלגה הימנית . לאחר מכן הוביל את קבוצת הקיצוניים  שהתנגדו לכל רפורמה. עם זאת, אריאס לא מילא שוב תפקיד רלוונטי בממשל הספרדי. בבחירות הדמוקרטיות הראשונות הצטרפה מפלגתו לברית העממית (AP), בראשות , והוא התמודד כמועמד לסנאט עבור מדריד, אך לא נבחר.

נבארו נפטר ב-27 בנובמבר 1989 בגיל 80 כתוצאה מאוטם שריר הלב, ונקבר בבית הקברות מינגורוביו. אשתו נפטרה ב-1997.

 ספרד ופורטוגל 
ממוזער|נבארו עם פרנקו
לפי היומון הספרדי אל פאיס, קבצים שפורסמו על ידי הארכיון הלאומי של ארצות הברית מראים כי לאחר מהפכת הציפורנים השמאלנית בפורטוגל ב-25 באפריל 1974, אריאס נפגש עם סגן מזכיר המדינה של ארצות הברית  במרץ 1975 והציע לפלוש לפורטוגל כדי לעצור את התפשטות הקומוניזם. הדו"ח שהעביר אינגרסול לשר המדינה דאז, הנרי קיסינג'ר, ב-18 במרץ, ציין כי "צעדים מתאימים" ננקטים כדי להבטיח ש"האירועים בפורטוגל לא יחצו את הגבול לספרד". אינגרסול הוסיף כי ספרד רצתה שוושינגטון תתמוך בה במקרה של מלחמה, בדיוק בזמן שארצות הברית ניהלה משא ומתן מחדש על מעמד בסיסיה הצבאיים במדינה, ואריאס רצה שוושינגטון תתמוך בחברותה העתידית של ספרד בנאט"ו.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:משפטנים ספרדים
קטגוריה:ספרד: פוליטיקה
קטגוריה:ראשי ממשלת ספרד
קטגוריה:ראשי עיריות בספרד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1989
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1908