מקדש בעלת גבל

מקדש בעלת גבל (בערבית: معبد بعلة جبيل "מעבד בעלת ג'בייל) היה מקדש חשוב בעיר גבל (ביבלוס) בפיניקיה, כיום בלבנון בימי עידן הברונזה
שרידיו הם חלק מאתר המורשת העולמית בעיר.
המוקדש הוקדש לבעלת גבל, אלת העיר גבל. הוא נבנה בסביבות 2800 לפנה"ס ונחשב ל"אחד מהמבנים המונומנטליים הראשונים באזור הלבנט (סוריה-פלשתינה) או פיניקיה-כנען. כמאתיים שנה אחריו נבנה כמאה מטר מזרחית ממנו גם מקדש האובליסקים
והמקדש היווה מוקד חשוב בחיי העיר ומשך הזמן שבו פעל היה יוצא מן הכלל

במקדש נמצאה קבוצה חשובה של פסלונים – "פסלוני גבל" – שהפכו למותג של משרד התיירות הלבנוני.

רקע
המקדש והאלה בעלת גבל זכו למקום מרכזי בחיי הדת בעיר גבל (ביבלוס) למעלה מאלפיים שנה כחלק מהתרבות הכנענית-פיניקית. המקדש נבנה בתקופה שבה נקשרה העיר גבל קשרים הדוקים עם מצרים העתיקה ובמתחם המקדש נמצאו עדויות לכך. המקדש נחרב על ידי האמורים בסביבות 2000 לפנה"ס ושוקם מחדש מספר פעמים, בייחוד במאה החמישית לפנה"ס ונשאר בשימוש עד לתקופה הרומית
כשנחשב למקדש של אפרודיטה (ונוס).

המבנה
מקדש בעלת גבל היה מקום התפילה הראשי של העיר העתיקה גבל או ביבלוס (כיום העיר ג'בייל בלבנון) וכפי שמעיד שמו הוקדש לאלה בעלת גבל, האלה המגינה של העיר ושל מלכיה. זהות האלה היה נושא למחלוקת בקרב ההיסטוריונים והארכאולוגים. אחדים מהם הדגישו את זיקתה לאלות מצריות כמו חתחור או איזיס בעוד שאחרים טענו לזהותה העצמאית כאלה לבנטינית נפרדת ייחודית לעיר גבל.
ידוע כיום ש"בעלת גבל" הייתה אלה ספציפית של העיר גבל אך היה גם תואר של האלה המצרית חתחור.

המקדש נבנה בסביבות 2800 לפנה"ס כפי שהעיד שבר מכד עשוי דיוריט עם סמל הפרעה חעא סח'מוי שנמצא במתחם המקדש.
ממדי המקדש היו 40x60 מטר והוא שכן בנקודה הגבוהה ביותר של האזור המקודש של העיר ומצפון-מערב למעיין הפולחני. הוא כלל סדרת חדרים נספחים ויציאה דרומית יחידה עם הול. בתוך הבניין או בחזיתו ניצב פסל ענק בסגנון מצרי.
המתחם הקדוש עבר כמה שלבי בנייה. בשלב היסודות במוקדמים
(בניינים שכונו XL עד II) הוא כלל אולם שלידו חצר גדולה עם שני עמודים, סולם מונומנטלי ובנייה מאבן, הדומה למקדש מחפאג'י.
בשלב KIII (בימי השושלת הרביעית – החמישית).
של מלכי מצרים נבנה המקדש היפוסטיל, בעזרת שיטות דומות לאלו שבמתחם סקארה של ג'וסר (נטג'ררחט ג'וסר). הוא כלל אולם עם שנים עשר עמודים.

בשלב KIV (השושלת השישית – שושלת האחת עשרה של מצרים) נבנה מבנה יותר מורכב הידוע כבניין XL הוקם מעל המקדש ההיפוסטיל, עם הקבלות אדריכליות למקדש העמק של סחו רע באבוסיר.
הריהוט הפולחני כלל שולחנות מעגליים בעלי קצה חלק, ועשויים אלבסטר וקלציט ונחשב לראייה מוחשית להשפעה דתית מצרית.
הבנייה הראשונית באבן, המשטחים המרקמיים והמדרגות המונומנטליות שיקפו מסורות מהלבנט בה שולבו יסודות מצריים. נתגלו הרבה חפצים מצריים בעלי סמלים פרעוניים המצביעים על תפקידה של העיר גבל כצומת מרכזי לייצור עץ הארז, שרף ויין לייצוא למצרים. המקדש פעל לא רק כמוקד דתי אלא גם כמתווך בסחר וביחסים הפוליטיים בין מצרים לגבל, וסימל את החשיבות העיר בלבנט של עידן הברונזה.

החפירות הארכאולוגיות
אתר המקדש נמצא קרוב לטירה הצבלנית של ביבלוס והוא נחפר לראשונה ב-1921–1924 על ידי הארכולוג בצרפתי פייר מונטה ובהמשך בהתחלת החפירות שבוצעו בעיר על ידי מוריס דונאן. מונטה פרסם שני רישומים של חפירותיו ודונאן פרסם בספר ב-1939 כמה תוכניות לגבי הקטע הרחב יותר שהוא חפר. כמעט כל החפצים שנמצאו בחפירת המקדש מוצגים במוזיאון הלאומי של ביירות.
בימינו נראים שרידי יסודותיו של מקדש בעלת גבל מזרחית מהתיאטרון הרומי. התיאטרון שנבנה בסביבות שנת 218 שוחזר והועתק כדי לאפשר חפירות באתר המקדש.

ראו גם 
בעלת גבל

לקריאה נוספת

 Sharon La Boda, International Dictionary of Historic Places: Middle East and Africa. Taylor & Francis.1994 .


 Maura Sala "Early and Middle Bronze Age Temples at Byblos: specificity and Levantine interconnections". BAAL Hors-Série (X): 5–32.

קישורים חיצוניים





 גלריה 

הערות שוליים

קטגוריה:מקדשים
קטגוריה:גבל
קטגוריה:לבנון: מבני דת
קטגוריה:לבנון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:פיניקים