ג'יימס ורדמן

ג'יימס קימבל ורדמן (באנגלית: James Kimble Vardaman; 26 ביולי 1861 – 25 ביוני 1930) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת מיסיסיפי. הוא השתייך למפלגה הדמוקרטית, כיהן כמושל מיסיסיפי בין השנים 1904–1908, ולאחר מכן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מיסיסיפי בשנים 1913–1919.

הוא נודע בכינוי "הצ'יף הלבן הגדול", וזכה לתמיכה ציבורית רחבה בשל עמדותיו הפופוליסטיות והתומכות בעליונות הלבנה. ורדמן הצהיר בגלוי: "אם יהיה צורך, כל כושי במדינה ייתלה; כך ייעשה כדי לשמור על עליונות הגזע הלבן."

ורדמן ייצג קו פופוליסטי שמאלי־כלכלי, שהתנגד לבנקים, למסילות הברזל ולמכסים, ותמך ברפורמות "פרוגרסיביות". בכך משך אליו את תמיכתם של לבנים עניים, חקלאים קטנים ופועלי מפעלים. תקופת כהונתו כמושל מיסיסיפי התאפיינה ברגולציה של תאגידים, חקיקת חוקי עבודה לילדים, הפרדה גזעית בתחבורה הציבורית, ביטול חינוך לשחורים – והגנה פומבית על מעשי לינץ'.

לאחר שסיים את כהונתו כמושל, הביס את הסנאטור הדמוקרטי המכהן לירוי פרסי, בן לאצולת בעלי המטעים, בבחירות המקדימות של 1912, ונבחר לסנאט ללא מתחרים בבחירות הכלליות.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו והשכלה 
ורדמן נולד ב-26 ביולי 1861 במחוז ג'קסון שבטקסס, בזמן שהאזור היה בשליטת הקונפדרציה – עובדה שנהג להזכיר בגאווה. הוא עבר למיסיסיפי, למד משפטים והוסמך לעריכת דין. בן דודו ושותפו הפוליטי היה הסנאטור הרננדו מאני. הוא השתקע בעיר גרינווד, שם שימש כעורך העיתון The Greenwood Commonwealth.

 ראשית הקריירה הפוליטית 
ורדמן נבחר לבית הנבחרים של מיסיסיפי מטעם המפלגה הדמוקרטית בשנים 1890–1896, וב־1894 כיהן כיושב ראש הבית. הוא נודע ביכולתו לפנות אל הלבנים הכפריים הפשוטים. באותה תקופה, הדמוקרטים במיסיסיפי חתרו לבסס את שליטתם באמצעות דיכוי ההצבעה של שחורים, וב־1890 אישרו חוקה חדשה שכללה מסי הצבעה ומבחני אוריינות, שהובילו לשלילת זכות ההצבעה מרוב השחורים.

ורדמן הסביר את מטרת החוקה בגלוי:

במלחמת ארצות הברית–ספרד שירת ורדמן כקצין בדרגת מייג'ור בצבא ארצות הברית ושהה בפוארטו ריקו.

 מושל מיסיסיפי 
ורדמן התמודד פעמיים ללא הצלחה בבחירות המקדימות למשרת המושל בשנים 1895 ו־1899. אולם בשנת 1903 זכה בפריימריז ובבחירות הכלליות, וכיהן כמושל מ־1904 עד 1908. בבחירות הכריז:

בדצמבר 1906 נסע ורדמן לעיירה סקובה במחוז קמפר, שם פרצו מהומות דמים בין לבנים לשחורים. הוא הגיע עם המשמר הלאומי כדי להשיב את הסדר; במהלך האירועים נהרגו שני לבנים ו־13 שחורים. האירוע סוקר בעיתוני ארצות הברית, בהם "הניו יורק טיימס". במהלך כהונתו הזעיק ורדמן את המשמר הלאומי 11 פעמים כדי למנוע לינצ'ים.

עד שנת 1910, תומכיו – בעיקר חקלאים ופועלים לבנים עניים – כינו עצמם בגאווה "רדנקס" ולבשו מטפחות אדומות באסיפות פוליטיות. ורדמן המשיך לתמוך בלינצ'ים ולהטיף למדיניות גזענית ממסדית. באותן שנים מיסיסיפי הייתה המדינה שבה התרחשו הכי הרבה מעשי לינץ' בארצות הברית.

לצד הגזענות החריפה, כהונתו כמושל כללה גם מספר רפורמות כלכליות וחברתיות מתקדמות, בעיקר לטובת מעמד העובדים.

 כהונתו בסנאט של ארצות הברית 
בשנת 1912 נבחר ורדמן לסנאט, לאחר שהביס את לירוי פרסי בפריימריז – בבחירות הראשונות שבהן נבחרו סנאטורים בהצבעה ישירה על פי התיקון ה־17 לחוקה. הוא רץ על מצע שכלל קריאה לביטול התיקונים ה־14 וה־15 לחוקה, שהעניקו זכויות אזרח וזכות הצבעה לשחורים.

בסנאט כיהן בשנים 1913–1919. הוא היה בין שישה סנאטורים בלבד שהתנגדו להכרזת המלחמה על גרמניה במלחמת העולם הראשונה. בבחירות המקדימות של 1918 הפסיד לפט הריסון. ב־1922 ניסה להתמודד שוב לסנאט אך הובס בהפרש של כ־9,000 קולות.

במהלך כהונתו קידם ורדמן רפורמות כלכליות פרוגרסיביות, ובהן מיסוי גבוה על בעלי הכנסות גבוהות, בעלות ממשלתית על מכרות פחם, מסילות ברזל, חברות ספנות וקווי טלפון, וכן אשראי לטווח ארוך לחקלאים ופנסיה ממשלתית לקשישים.

 סגנונו הרטורי 
ורדמן היה ידוע בנאומיו החריפים והגזעניים. הוא כינה את הנשיא תאודור רוזוולט "נשוא גאווה קטן, מרושע ובעל ניחוח של מיזוג גזעים עם כושים".
על חינוך לשחורים אמר:

לאחר שבוקר טי. וושינגטון, נשיא אוניברסיטת טסקיגי, סעד עם הנשיא רוזוולט, אמר ורדמן כי "הבית הלבן ספוג כל כך בריח של הכושי עד שהעכברים נמלטו לאורווה."

על זכות ההצבעה לשחורים הצהיר:

 חיים אישיים והנצחתו 
ורדמן נישא לאנה ברלסון רובינסון. בנם, ג'יימס ק. ורדמן הבן, מונה בהמשך לחבר מועצת הנגידים של הבנק הפדרלי, וכיהן שם בשנים 1946–1958.

ורדמן נפטר ב־25 ביוני 1930 בבית חולים בברמינגהאם שבאלבמה, בגיל 68.

העיירה ורדמן במיסיסיפי נקראת על שמו, וכן בניין ורדמן באוניברסיטת מיסיסיפי, שנבנה ב־1929. בשנת 2017 הודיעה האוניברסיטה על כוונתה להסיר את שמו מהבניין – אך נכון לנובמבר 2025 הדבר טרם בוצע.

 בתרבות 
בספרו של ויליאם פוקנר "בעוד אני גוסס" (As I Lay Dying), אחד מבני משפחת באנדרן נקרא על שמו של ורדמן – ביטוי להזדהות עם משפחות לבנות עניות, שהיו הבסיס הפוליטי שלו. גם ברומן "דגלים באבק" (Flags in the Dust) מוזכר ורדמן פעמיים; שתי הדמויות שמזכירות אותו מביעות הערכה לעמדותיו המוסריות והפוליטיות.

 קישורים חיצוניים 




קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:אנשי צבא אמריקאים במלחמת ארצות הברית–ספרד
קטגוריה:מושלי מיסיסיפי
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיסיסיפי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1861
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1930