יוחנן מפטמוס

יוחנן מפטמוס (ביוונית עתיקה: Ἰωάννης ὁ Θεολόγος) הוא השם שניתן באופן מסורתי למחבר חזון יוחנן, המוכר גם כספר ההתגלות. ב מצוין כי יוחנן היה בפטמוס, אי בים האגאי מול חופי אסיה הרומית, לשם הוא הוגלה כתוצאה מרדיפת של הקהילות הנוצריות תחת שלטונו של הקיסר הרומי דומיטיאנוס.

ממוזער|"נוף עם יוחנן הקדוש בפטמוס" מאת ניקולא פוסן (1640)
המסורת הנוצרית זיהתה את כותב חזון יוחנן כיוחנן השליח, אם כי מאז ימי הביניים היו מספר חוקרים שהבדילו בין יוחנן השליח לבין כותב חזון יוחנן. מיעוט של אנשי דת וחוקרים קדומים, כמו אוסביוס, מכירים לפחות ביוחנן נוסף כבן לוויה של ישו.

 האי פטמוס 
מקובל במסורת וכן במחקר כי הגליתו של יוחנן לפטמוס התרחשה במהלך תקופת הרדיפות תחת שלטונו של הקיסר הרומי דומיטיאנוס בשלהי המאה הראשונה לספירה (שנות ה-90).
ספר חזון יוחנן עצמו מספק עדות פנימית לגלות: המחבר מציין מפורשות בתחילת החיבור את מיקומו ואת נסיבות הגלות: 
כפי שעולה מן הפסוק, יוחנן מעיד כי היה באי "בגלל דבר אלוהים ובגלל עדות ישוע המשיח", דבר המרמז על כך שהגלייתו הייתה עונש מטעם הרשויות הרומיות על רקע פעילותו הדתית.

חוקרת המקרא אדלה יארברו קולינס כותבת:המסורת הנוצרית הקדומה גורסת כי יוחנן הוגלה לאי פטמוס על ידי השלטונות הרומיים. מסורת זו נתמכת על ידי העובדה שגירוש (Deportatio) היה עונש נפוץ בתקופת הקיסרות הרומית על עבירות שונות, כולל עיסוקים בקסמים ובאסטרולוגיה.

הרומאים נהגו לסווג נבואה, בין אם ממקור פגאני, יהודי או נוצרי, תחת אותה קטגוריה של פעילות אסורה. נבואה בעלת השלכות פוליטיות, כדוגמת זו המובעת בחזון יוחנן, נתפסה כאיום על הכוח והסדר הפוליטי הרומי. האיים הספוראדיים, ופטמוס בתוכם, שימשו כמקומות אליהם גורשו עבריינים פוליטיים ואישי ציבור מוגלים.
על פי המסורת הנוצרית, כפי שמדווח התאולוג טרטוליאנוס בחיבורו "המרשם לכופרים" (De praescriptione haereticorum), השליח יוחנן נלקח לרומא בתקופת הקיסרות. המסורת מספרת כי ברומא הוא עבר ניסיון הוצאה להורג באמצעות טבילה בשמן רותח, אך יצא מן האירוע ללא פגע. על פי טרטוליאנוס, בעקבות אירוע זה יוחנן לא הוצא להורג אלא הוגלה לאי פטמוס.

 זהות המחבר 
מחבר חזון יוחנן מזדהה בגוף הטקסט בשם "יוחנן" בלבד. המסורת הנוצרית הקדומה זיהתה באופן מסורתי את המחבר עם יוחנן השליח (יוחנן בן זבדי), אחד משנים עשר השליחי של ישו, שלו מיוחסות גם הבשורה על פי יוחנן ושלוש איגרות יוחנן. יוסטינוס מרטיר, סופר נוצרי בתחילת המאה השנייה, היה הראשון שהשווה בכתב בין מחבר חזון יוחנן לבין יוחנן כותב הבשורה.

סופרים נוצרים קדומים אחרים, כמו דיוניסיוס מאלכסנדריה (המאה ה-3) ואוסביוס מקיסריה (המאה ה-4) ציינו כי קיימים הבדלים בין חזון יוחנן לבין הבשורה על פי יוחנן הן בשפה והן בתפיסה התאולוגית המוצגת. הבדלים אלה הובילו אותם לפסול את האפשרות ששתי היצירות נכתבו על ידי אדם אחד, וחלקם המליצו להשמיט את חזון יוחנן מהקאנון של הברית החדשה. הסופר הנוצרי המוקדם פאפיאס הבחין בכתביו בין יוחנן כותב הבשורה לבין יוחנן הזקן.

הדעה הרווחת במחקר המודרני של הברית החדשה גורסת כי מחבר חזון יוחנן אינו יוחנן השליח או יוחנן כותב הבשורה. רוב החוקרים כיום מזהים את המחבר כאדם אחר ששמו יוחנן, שכונה לעיתים "יוחנן מפטמוס" בשל המקום אליו גורש וכתב את החיבור, או "יוחנן הזקן" (Presbyter John). ההשערה המקובלת היא שמחבר הספר היה מנהיג ידוע שהתגורר באסיה הקטנה בשלהי המאה ה-1 לספירה, ושהיה לו מעמד סמכותי בקרב הקהילות הנוצריות באזור.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:מחברים כותבי יוונית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1