חיצית הדורה

חִצִּית הֲדוּרָה (שם מדעי: Ischnura elegans) היא מין של שפרירית ממשפחת הרומחיתיים. החיצית ההדורה גמישה בדרישותיה לבית הגידול שלה, ולכן נפוצה למדי ואינה מצויה בסכנת הכחדה. באזורים מסוימים בתפוצתה היא אף נחשבת למין השפרירית הנפוץ ביותר.

בישראל היא נפוצה מאוד בצפון הארץ ובמרכזה, אך יותר נדירה בדרום.

 תת-מינים 
המין כולל את התת-מינים הבאים:
 I. e. ebneri שמידט, 1938
 I. e. elegans (וונדר לינדן, 1820)
 I. e. pontica שמידט, 1939

 תיאור 
מידות: אורך כולל 27–35 מ"מ, עם מוטת כנפיים של כ-35 מ"מ ואורך הכנף האחורית 14–20 מ"מ.

לזכרים בוגרים של החיציות ההדורות יש ראש וחזה בצבעי כחול ושחור. הפטרוסטיגמה דו-גונית כהה-בהירה. העיניים כחולות מלמטה ושחורות מלמעלה.BDS - British Dragonfly Society הבטן שחורה ברובה עם דוגמה בהירה צרה בה כל מקטע מתחבר לבא אחריו. מקטע S8, לעומת זאת, הוא כחול לחלוטין. במנוחה, כמו אצל רוב מיני השפריריות, הכנפיים צמודות; בניגוד לשפיריות, אשר נחות כשכנפיהן פרושות. לחזה של זכרים צעירים יש גוון ירוק.L. Watson and M. J. Dallwitz British Insects: the Odonata (Dragonflies and Damselflies

לנקבות מגוון מופעים. צעירות עשויות להיות ורדרדות-מופע rufescens; סגולות-מופע violacea וצבע ירוק בהיר. הצבע מתכהה ככל שהן מתבגרות. הבוגרות עשויות להיות כחולות כמו הזכר (אנדוכרום), מופע typica; ירוק-זית עם חזה חום-מופע infuscans או בצבע חום-בהיר-מופע infusca-obseleta.

 בית גידול 
ניתן למצוא שפריריות אלו במגוון רחב של בתי גידול בשפלה, נן חובבות מקווי מים עומדים או בעלי זרימה איטית, והן מסוגלות לסבול מים מליחים ומזוהמים.

 תפוצה 
ממוזער|זוג בהזדווגות
מין זה נפוץ ברוב אירופה ובמזרח התיכון.

 ביולוגיה והתנהגות 
החיציות הבוגרות טורפות חרקים מעופפים קטנים, הנתפסים באמצעות שליחת רגליהן כמו סל כדי לאסוף את הטרף בזמן מעופף, או ליקוט חרקים קטנים מעלים. הנימפות מימיות, והן טורפות חרקים מימיים קטנים או זחלים מימיים אחרים.

הזכר עשוי לנסות להפריע לזוג שמזדווג על ידי היצמדות לזכר המזדווג. הנקבות תמיד מטילות את ביציהן על החלקים הצפים של הצמחים ללא כל מעורבות של הזכר.

החיציות ההדורות הן מעופפות מעולות ומסוגלות לשלוט בקינמטיקה של כל אחת מארבע כנפיהן כדי לתמרן. מחקר שנערך לאחרונה הראה שהן יכולות לפצות על אובדן כנף שלמה ואף לתמרן ולתפוס בהצלחה טרף.

 פולימורפיזם של הנקבות 
באוכלוסיות של שפריריות נוצר מצב לעיתים קרובות של עודף של זכרים היוצרת הטרדה מוגברת של הנקבות. כדי להימנע מניסיונות הזדווגות לא רצויים, הנקבות פיתחו פולימורפיזם המאפשר לחלקן להימנע מזיהויין על ידי זכרים באמצעות חיקוי פנוטיפים זכריים. ישנם שלושה מופעים הנצפים במין: אנדרוכרומיזם, aurantiaca (rufescens) ו-infuscans. נקבות אנדרוכרומיות דומות לזכר, והג'ינוכרומיות, שיכולות להיות aurantiaca או infuscan, שונות מהזכרים. למופע aurantiaca צבע ורוד-כתום עם כתם כחול בבטן שנעלם בסופו של דבר לאחר ההתבגרות. למופע השלישי, infuscan, יש גוף בצבע ירוק-זית ללא צבע על כתם הבטן שלהן. נקבות מסוגלות להתבגר במלואן לצבעי המופעים השונים שלהן רק כמה ימים לאחר שהן מסיימות את המעבר שלהן מנימפות לצורתן הבוגרת.

אף על פי שמספר מוגבר של מופעים מקשה על הזכרים להבחין בין זכרים לנקבות, רמות ההטרדה של בן הזוג הזכר משתנות בין המופעים השונים. הזכרים מסתמכים בעיקר על אותות חזותיים כדי להבחין בין המופעים ועשויים להשתמש גם באופן משני ברמזי ריח. נקבות אנדרוכרומיות נצפות לעיתים קרובות כמי שמתמודדות עם פחות הטרדות של הזכרים מכיוון שהן דומות לזכרים ופחות רצויות. דבר זה נותן להן יתרון בכך שהן מסוגלות להקדיש זמן רב יותר לביצים במקום לבזבז אנרגיה בהימנעות מניסיונות הזדווגות לא רצויים. עם זאת, למופעים השונים יש גם טקטיקות שונות של הימנעות מזיווג. נקבות אנדרוכרומיות נוטות יותר להתעמת עם זכרים על ידי פריסת כנפיהן וכיפוף בטנן, בעוד שג'ינוכרומיות נוטות לעופף הרחק כדי להימנע מהזדווגות. על-אף שפוטנציאלית יש להן זמן רב יותר עבור הביצים, האנדרוכרומיות עדיין נמצאות בעמדות נחיתות מכיוון שבטנן, כמו אצל הזכרים, צרה יותר, מה שמונע מהן לשאת מספר ביצים גדול כמו ג'ינוכרומיות.

ישנן חמש השערות עיקריות המנסות להבין כיצד הפולימורפיזם של הנקבות נשמר במין באופן רציף. השערת הבידוד הרבייתי קובעת כי קיים לחץ טרף גדול יותר על אנדרוכרומיות, דבר שנתפס כפשרה לשמירה על המופע הפחות בולט. השערת חיקוי הזכרים, שהוזכרה קודם לכן, מציעה כי יכולתן של האנדרוכרומיות לחקות את צבע הזכר מאפשרת להן להימנע מניסיונות הזדווגות לא רצויים ולהקדיש זמן רב יותר לביצים. ההשערה התלויה בצפיפות קובעת כי שמירת הפולימורפיזם מיוחסת לשינויים בצפיפות האוכלוסייה. השערת ההסתגלות קובעת כי זכרים נמשכים למעשה למופע הנפוץ ביותר. לבסוף, ההשערה הנייטרלית מציעה כי המופעים הנקביים נשמרים על ידי סחף גנטי, מוטציות והשפעות אפקד המייסד, שכולם פועלים יחד, וכן שהם עשויים להיות נייטרליים יותר לברירה.

 הזדווגות והתנהגות 
למין זה מערכת הזדווגות של בה הצלחת הזיווג של הזכר נקבעת על ידי מהירות מציאת בת זוג. התנהגות זו כוללת שעות רבות של הזדווגות בהן הזכרים אינם מסוגלים להשתלט על נקבה אחת, וחלק מהזכרים נותרים לעיתים קרובות ללא בנות זוג כלל. מסיבה זו קיימת במין תחרות עזה בין הזכרים, מה שמוביל לכך שזכרים כופים הזדווגות על נקבות. יחד עם ההזדווגות הארוכה, תוחלת החיים של מין זה היא רק מספר שבועות. נדרש שיתוף פעולה מצד זכרים ונקבות כאחד לצורך הזדווגות, ולנקבות יש את היכולת לדחות העברת זרע מניסיונות הזדווגות לא רצויים. גלגל הזיווג נוצר באמצעות אחיזת פרונוטום הנקבה על-ידי הזכר.

לחיצית ההדורה יש את היכולת להסתגל במהירות לסביבתה, דבר המעמיד אותה תחת לחצים סלקטיביים כבדים. מכיוון שמקור מין זה בסביבות טרופיות, זמני הבקיעה שלו קצרים יותר בטמפרטורות חמות יותר מאשר בטמפרטורות קרות. נקבות נוטות גם יותר לבלות זמן ליד מקווי מים, שכן שם הן מטילות את ביציהן. בתגובה לשינויים בהקשרים חברתיים וצפיפות אוכלוסייה, זכרים עשויים לשנות את העדפותיהם המיניות ולבחור להזדווג עם זכרים אחרים.

 גלריה 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1820
קטגוריה:שפריריות