ברנרד יעקבסון

ברנהרד יעקבסון (בגרמנית: Bernhard Jakobsohn; 12 בינואר 1846 – 1925) היה חזן, מורה, מלחין, סופר וחוקר יהודי־גרמני, מן הדמויות הבולטות בתחום החזנות והחינוך הדתי בגרמניה במחצית השנייה של המאה ה־19.

 קורות חייו 
יעקבסון נולד בעיירה וויילאטובו שבפרובינציית פוזן (כיום בפולין).  נצר למשפחת חזנים, אביו יצחק יעקב (Icek Jakob Badajor) שימש כחזן הקהילה והחזיק גם הסמכה רבנית. הוא עצמו לימד את בנו תנ"ך ותלמוד, וכן העניק לו חינוך כללי רחב. זקנו מצד אמו, ייטה רבקה (הנרייטה), ממשפחת אוירבך, מהעיר זאמוטשין היה סבו החזן משה וסרצוג.

בין השנים 1862–1867 למד יעקבסון בהסמינר למורים היהודי בברלין, שם שמע הרצאות של הרקטור אהרן הורביץ, דוד קסל, דוד רוזין ומוזיקה למד אצל לואי לוונדובסקי. בזמן שלמד שם הוא פרנס את עצמו במתן שיעורים. עם סיום לימודיו שימש מורה בעיר מרקיש-פרידלנד, שם הנהיג לראשונה שיעורי שירה ליטורגית בבית הספר. הוא לימד את תלמידיו את הלחנים של מורו לואי לוונדובסקי בקולות אחדים, ושילבם גם בתפילות בית הכנסת. והתיידד עם הרב יעקב הורביץ .

כעבור שנתיים מונה למורה וחזן במגדבורג, ובהמשך הוזמן לכהן כראש מורים, חזן ראשון ודרשן בדורטמונד. ב־1 במרץ 1874, נבחר לכהן כחזן ומורה של הקהילה הראשית בלייפציג, שבה עיצב את עיקר פעילותו הציבורית והחינוכית.

בלייפציג שאף יעקבסון להעלות את רמת השירה בבתי הכנסת והביא לידי ביטוי את סגנונו האורטורי, המבוסס על המסורת של סולצר. הוא נודע בסגנונו האצילי והמעודן וזכה להערכה רבה מקרב בני קהילתו. לצד עבודתו כחזן, הקדיש עצמו גם לחינוך המוזיקלי של התלמידים בבתי הספר.

 פועלו המוזיקלי והחינוכי 
יעקבסון ראה בשירת הקהילה חלק מרכזי מעבודתו הרוחנית. הוא פרסם מאמרים אחדים על נושא זה, ובהם "חשיבות השירה הליטורגית בציבור וטיפוחה בבית הספר הדתי", שבו הדגיש את הצורך בהעמקת החינוך המוזיקלי־דתי בבתי הספר.

ב-1880 נשא הרצאה בכינוס השנתי של "אגודת המורים היהודים של מרכז גרמניה", שבה היה ממייסדיה וסגן יושב הראש. הרצאתו, שכונתה "על השירה הדתית בבית הכנסת, בבית הספר ובבית", התקבלה בהתלהבות והודפסה בשלמותה. בה הוא קרא לייסוד ספר שירי קודש אחיד לשימוש חינוכי וקהילתי.

יחד עם החזן לואיס ליבלינג, ששימש אף הוא בלייפציג, חיבר והוציא לאור את הספר "שירי בית יעקב" (בגרמנית: Lieder des Hauses Jakob), שכלל עיבודים פשוטים ליצירות של סולצר, לוונדווסקי וסלומון יאדאסון . מטרת הספר הייתה להנחיל אחידות בשירת הקהילה ולהנגיש את המוזיקה הליטורגית לציבור הרחב.

 פעילות ציבורית וספרותית 
יעקבסון כיהן כמזכיר דויטשה-יזראליטישר גמיינדהבונד (Deutsch-Israelitischer Gemeindebund), תפקיד שבו פעל עד שהאיגוד הועבר לברלין. הוא ערך חוברת זיכרון לרגל עשר שנות פעילות האיגוד, שכותרתה "האיגוד הגרמני־ישראלי לאחר תום העשור הראשון לפעילותו", הנחשבת לתרומה חשובה לתולדות הארגון.

כחוקר ומחנך נשא הרצאות בנושאים תנ"כיים, ובהן "דמויות נשים במקרא", שזכתה להצלחה רבה ופורסמה לאחר מכן כספר מאויר בשם "דמויות נשים במקרא – ציורי אופי לנערות בוגרות". הספר כלל גם שירים וקטעי הגות המהללים את דמות האישה ומעלותיה המוסריות.

יעקבסון הקדיש מחקר מוזיקלי למורו, לואי לוונדובסקי, לרגל יום הולדתו ה־60 בשנת 1883. החיבור שיקף את הערכתו העמוקה וההוקרה שהביע כלפי מורו. כמו כן נשא נאום לזכרו של שלמה זולצר במגדבורג, במלאת מאה שנה להולדתו.

 שנותיו האחרונות 
לאחר שלושים ושלוש שנות כהונה פוריות בלייפציג פרש יעקבסון לגמלאות. הוא השתקע בברלין-פרידנאו, שם המשיך להשתתף בכינוסים של חזנים ומורים, והיה למורה דרך ומקור השראה לדור הצעיר.

 קישורים חיצוניים 
 אוטוביוגרפיה  

static.leipzig, עמ' 248–249 

קטגוריה:חזנים גרמנים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים גרמנים
קטגוריה:לייפציג: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1846
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1925