צ'ארלס ברנטלי אייקוק

צ'ארלס ברנטלי אייקוק באנגלית: Charles Brantley Aycock; ) היה עורך דין, איש חינוך ופוליטיקאי אמריקאי מקרוליינה הצפונית, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל קרוליינה הצפונית ה-50 בשנים 1901–1905. הוא היה פעיל במהלך תקופת "הדרום המוצק" , ובלט כתומך ההפרדה הגזעית כמי שהיה המחולל המרכזי של המהומות הגזעיות בווילמינגטון. אייקוק נודע בכינוי "מושל החינוך" בשל קידום השיפורים שהוא נקט במערכת בתי הספר הציבוריים בקרוליינה הצפונית. לאחר תום כהונתו כמושל, הוא נסע ברחבי ארצות הברית וקידם סוגיות חינוכיות.
ראשית חייו
צ'ארלס ברנטלי אייקוק נולד במחוז ויין שבקרוליינה הצפונית, כצעיר מבין עשרת ילדיהם של בנג'מין וסרנה אייקוק. משפחתו התגוררה ליד המיקום הנוכחי של העיירה פרימונט , שהייתה ידועה אז כנהונטה . אף על פי שאביו נפטר כשהוא היה בן 15, אימו ואחיו הגדולים הכירו ביכולותיו ודאגו לשלוח אותו ללימודים בקולג'. אייקוק למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, והצטרף לאגודה הפילנתרופית, אגודה לדיבייט ולספרות שפעלה באוניברסיטה. לאחר שסיים את לימודיו ב-1880, הוא החל לעסוק בעריכת דין בגולדסבורו והשלים את הכנסתו בעבודת הוראה בבית ספר. הצלחתו בשני התחומים הובילה אותו להתמנות כמפקח על בתי הספר של מחוז ויין וכחבר במועצת החינוך של גולדסבורו.

הקריירה הפוליטית של אייקוק החלה ב-1888 כחבר בחבר האלקטורים, בו הוא הצביע עבור גרובר קליבלנד, ואז הוא זכה להכרה הן כנואם והן כדיבייטור פוליטי. בשנים 1893–1897 הוא שימש כתובע הפדרלי של המחוז המזרחי של קרוליינה הצפונית.
מערכות העליונות הלבנה
ב-1898 וב-1900 היה אייקוק פעיל מרכזי במערכות העליונות הלבנה של המפלגה הדמוקרטית. מעורבותו במהומות הגזעיות בווילמינגטון תועדה בדוח הוועדה הרשמית של המדינה: "אלימות מתוכננת לדיכוי הקהילות האפרו-אמריקאית ורפובליקנית התפתחה להיות שפיכות דמים בלתי מתוכננת. הטירוף של ניצחון העליונות הלבנה, שחזרה ללא הרף בנאומיהם של אנשים כמו אלפרד מור ואדל  וצ'ארלס אייקוק, פשוט לא יכלה להיות מושתקת לאחר הניצחון המכריע בבחירות". על פי הדיווח לא נכח אייקוק בוילמינגטון ביום הטבח.

ב-1899 העבירה האספה הכללית של קרוליינה הצפונית שהייתה אז בשליטה דמוקרטית תיקון לחוקת המדינה בנוגע לזכות ההצבעה. תיקון זה הוסיף את תשלום מס הגולגולת ואת מבחן ידיעת קרוא וכתוב כדי לשלול מהשחורים את זכות ההצבעה, ואת  כדי להימנע משלילת זכות ההצבעה של הלבנים העניים. אייקוק תמך בתיקון, ודחק בבית המחוקקים להגישו למשאל עם בבחירות שהתקיימו באוגוסט. במערכת בחירות זו התמודד אייקוק על תפקיד המושל מול הרפובליקני ספנסר ב. אדמס. במסע הבחירות הציגו תומכיו את אחד מכלי הנשק ששימשו במהומות, ואייקוק הופיע לעיתים קרובות עם אנשי "החולצות האדומות" .

בבחירות למשרת מושל קרוליינה הצפונית של 1900 אושר תיקון החוקה בנוגע לזכות הבחירה, ואייקוק נבחר. על פי המדווח הוא זכה ב-60 אחוזים מהקולות, אך תוצאה זו נבעה בין השאר מהונאת בחירות. בכמה מחוזות מספר הקולות שניתנו לאייקוק עלה על מספר בעלי זכות הבחירה בכמה מאות קולות.
מושל קרוליינה הצפונית
כמושל, נודע אייקוק כ"מושל החינוך" (Education Governor) בשל תמיכתו במערכת בתי הספר הציבוריים של קרוליינה הצפונית. נאמר שבממוצע בכל יום בתקופת כהונתו נפתח בית ספר חדש במדינה. הוא החליט כביכול להקדיש את עצמו לחינוך לאחר שראה את אימו חותמת בסימן במקום בחתימת שמה כאשר חתמה על מסמך רשמי. אייקוק חש ששום רפורמה חברתית מתמשכת לא תוכל להיות מושלמת ללא החינוך. הוא תמך בהגדלת שכר המורים, בהארכת שנת הלימודים, ובבניית מבנים חדשים לבתי הספר: "690 מבנים חדשים לבתי ספר הוקמו, כולל 599 עבור לבנים ו-91 עבור שחורים".

לזכותו של אייקוק נזקפה הוספת בתי ספר עבור התלמידים השחורים, אך הוא טען שהתלמידים השחורים צריכים להתחנך במסגרת תוכנית לימודים ושליטה הדוקה של הלבנים בקרוליינה הצפונית כדי "לגרום לגזע השחור להתאים לתפקיד של כפופים בחברה".

ההיסטוריון מורגן קוסר כתב שגישתו הפרוגרסיבית של אייקוק כלפי חינוך השחורים התבססה על שאיפת הדמוקרטים הלבנים להבטיח ששלילת זכות ההצבעה של השחורים לא תבוטל עקב התערבות הממשלה הפדרלית:

אייקוק פיקח על צעדים פרוגרסיביים נוספים כמושל, כמו סלילת כבישים, העלאת המיסים לתאגידים, התקנת תקנות חדשות לחברות הרכבות, והעברת חוקים בנוגע להעסקת ילדים ולאיסור צריכת אלכוהול. אייקוק נאבק במעשי לינץ', אך הרחיב את תוכנית החכרת עבודת האסירים, שדה פקטו הייתה צורה של עבדות.
"הבעיה הכושית"
ממוזער|250px|נאום "הבעיה הכושית" של אייקוק, מתוך עיתון מיום 24 בדצמבר 1903.
ב-18 בדצמבר 1903 נשא אייקוק נאום בבולטימור בפני 300 איש מאגודת קרוליינה הצפונית. בנאום שכותרתו הייתה "הבעיה הכושית" (The Negro Problem), התווה אייקוק את מחשבותיו על השארת השחורים נפרדים, כפופים ומודרים מהממשלה הייצוגית באמצעות עקיפת התיקון ה-15 לחוקת ארצות הברית שהבטיח את זכות ההצבעה שלהם. נאומו של אייקוק היה ככל הנראה תגובה לספר שנשא את אותו שם , שבו כתבו חוקרים שחורים בולטים, כולל ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויס ובוקר טי. וושינגטון, ובו הם דנו במגוון הבעיות הכלכליות, הפוליטיות והחברתיות שהשחורים ניצבו בפניהן בתולדותיהם כעבדים וכאזרחים מדרגה שנייה לאחר האמנציפציה.

חיים אישיים
ממוזער|250px|קברו של אייקוק, בית הקברות ההיסטורי אוקווד, ראלי.
ב-1881 נשא אייקוק לאישה את ורינה וודרד, בתם של הכומר הבפטיסטי ויליאם וודרד הבן ושל דלפה "דלפי" (לבית רוטנרי) וודרד. לשניים נולדו שלושה ילדים: ארנסט וצ'ארלס הבן, שנפטרו בילדותם, ואליס ורינה שנישאה לסופר ארנסט המילטון פו . ורינה האם נפטרה ביולי 1889, ובינואר 1891 נישא אייקוק בשנית לאחותה, קורה ליליה וודרד . לשניים נולדו שבעה ילדים.

מותו
לאחר תום כהונתו כמושל ב-1905, חידש אייקוק את עיסוקו בעריכת דין. ב-1912 הוא שוכנע להתמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית שאויש אז על ידי עמיתו הדמוקרטי פרניפולד מקלנדל סימונס, אך לפני שהוחלט על זהות מועמד המפלגה, נפטר אייקוק כתוצאה מהתקף לב ב-4 באפריל 1912, בעת שנשא נאום בפני 5,000 מורים בוועידה של אגודת החינוך של אלבמה בברמינגהאם.

על פי אחד הדיווחים, "נושא הנאום של אייקוק היה 'חינוך אוניברסלי'. לאחר שדיבר במשך כמה דקות, אמר אייקוק את המילים: 'תמיד דיברתי על חינוך'. כאן הוא עצר, הרים את ידיו, התגלגל לאחור ונפל מת".

צ'ארלס ברנטלי אייקוק נטמן בבית הקברות אוקווד שבבירת קרוליינה הצפונית ראלי.
הנצחתו
ממוזער|250px|פסלו של אייקוק באוסף היכל הפסלים הלאומי, 2010.
בגרינסבורו נקראו על שמו של אייקוק האודיטוריום של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בגרינסבורו , וכן רחוב, שכונה ובית ספר. מעונות סטודנטים בקמפוסים של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ושל אוניברסיטת מזרח קרוליינה נקראו על שמו, אם כי זו האחרונה שינתה את שם המעונות ב-2015. האוניברסיטה בצ'אפל היל הלכה בעקבותיה ב-2020, וקראה את המעונות על שמה של הורטנס מק'קלינטון , חברת הסגל השחורה הראשונה של האוניברסיטה. על שמו נקראו גם בית ספר תיכון בפיקוויל, ובית ספר יסודי בהנדרסון.

בית הספר היסודי על שם אייקוק באשוויל נסגר בשנות ה-80. מאז נעשה במבנה שימוש עבור גני הילדים של העיר, ובהמשך שב המבנה לשמש בית ספר יסודי. הטבלה שנושאת את שמו של אייקוק הוסרה מהמבנה ב-2020. בית הספר התיכון על שם אייקוק בסדר גרוב סיים את פעילותו ב-1963.

בצ'אפל היל, קרוי רחוב קטן על שמו של אייקוק בשכונה שרוב רחובותיה קרויים על שמם של מושלי קרוליינה הצפונית. ב-1965 נקרא על שמו של אייקוק בית ספר חטיבת ביניים בראלי, שהתמזג עם בית ספר אחר ב-1979.

ב-1932 הוצב פסלו של אייקוק כאחד משני הפסלים המייצגים את קרוליינה הצפונית באוסף היכל הפסלים הלאומי. באוקטובר 2015 חתם מושל קרוליינה הצפונית, פט מקרורי, על חוק להחלפת פסלו של אייקוק בפסל בדמותו של בילי גרהאם. עם זאת, החלפת הפסלים התעכבה מאחר שהפסלים באוסף חייבים להיות של אישים שנפטרו, וגרהאם הלך לעולמו רק ב-2018. שבוע לאחר מותו של גרהאם, הגיש יורשו של מקרורי, רוי קופר, בקשה להחלפת פסלו של אייקוק. במאי 2024 הוחלף פסלו של אייקוק בזה של גרהאם.

ב-2011 הסירה המפלגה הדמוקרטית בקרוליינה הצפונית את שמו של אייקוק מאירוע גיוס הכספים השנתי שלה לאחר שמחוקקים משתי המפלגות הסבו את תשומת לב המארגנים לקשריו של אייקוק לעליונות הלבנה. שמו של אייקוק נכלל באירוע מאז 1960.

ביוני 2014 הסירה אוניברסיטת דיוק את שמו של אייקוק ממעונות הסטודנטים שלה.

בפברואר 2015 הצביע חבר הנאמנים של אוניברסיטת מזרח קרוליינה להסיר את שמו של אייקוק מבניין מעונות הסטודנטים לאחר דיון ממושך בהשתתפות חברי הסגל, הסטודנטים והבוגרים. חבר הנאמנים הנחה את האוניברסיטה להנציח את שמו של אייקוק במקום אחר בקמפוס.

בפברואר 2016 החליט חבר הנאמנים של אוניברסיטת קרוליינה בגרינסבורו להסיר את שמו של אייקוק מהאודיטוריום של המוסד.

באוגוסט 2016 החליטה מועצת החינוך של מחוז גילפורד להסיר את שמו של אייקוק משם בית הספר חטיבת הביניים שבגרינסבורו.

באוגוסט 2017 החליטה מועצת העיר גרינסבורו לשנות את שם המחוז ההיסטורי אייקוק, שכלל את בית הספר שבעבר נקרא על שמו, למחוז ההיסטורי דנלית'. באפריל 2018 החליטה המועצה לקרוא את שמו של הרחוב הקרוי על שם אייקוק על שמה של ג'וזפין בויד, התלמידה האפרו-אמריקאית הראשונה שלמדה בבית הספר התיכון של גרינסבורו ב-1957.

במאי 2021 שונה שמו של רחוב אייקוק בראלי לרואנוק פארק דרייב לאחר עצומה שהוגשה על ידי תושבי השכונה.

לקריאה נוספת
 Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1148-1149.
 Zucchino, David (2020). Wilmington's Lie: The Murderous Coup of 1898 and the Rise of White Supremacy. Atlantic Monthly Press.
 Education, the South's First Need. Charles Brantley Aycock. 1905.

קישורים חיצוניים

 צ'ארלס ברנטלי אייקוק באתר אגודת המושלים הלאומית 
 צ'ארלס ברנטלי אייקוק באנציקלופדיה של קרוליינה הצפונית 
 צ'ארלס ברנטלי אייקוק באתר The Political Graveyard 


הערות שוליים

קטגוריה:מושלי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:תובעים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1859
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1912