ברוך ליפשיץ

ברוך ליפשיץבאנגלית: Baruch Lifshitz (1913 – 18 בספטמבר 1976) היה היסטוריון ומומחה לאפיגרפיה בעולם היווני-רומי, פרופסור ללימודים קלאסיים בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים.

 ביוגרפיה 
ליפשיץ נולד והתחנך בעיר דויד-הרדוק בבלארוס. אביו היה יצחק ליפשיץ. במשפחה היו 5 אחים ואחיות. שלושה מהם (כולל ליפשיץ) נותרו בחיים אחרי מלחמת העולם השנייה. ברוך ליפשיץ היה צעיר האחים. עם סיום לימודיו התיכוניים החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת וילנה. הוא נאסר בכלא הפולני בגין פעילות קומוניסטית עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ולא סיים את לימודיו. בזמן המלחמה גלה לטשקנט ובהמשך התגייס לצבא האדום. עם יחידתו הצבאית הגיע בסיום המלחמה לגרמניה. בזמן המלחמה קיבל עיטור גבורה מהצבא האדום על הצלחתו לשכנע יחידה צבאית גרמנית להיכנע.

ב-1946 הגיע לארץ ישראל, בעלייה בלתי לגאלית, נתפש על ידי הבריטים ונעצר במחנה המעצר בעתלית. לאחר ששוחרר, עבר להתגורר בירושלים, והחל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים היסטוריה ולימודים קלאסיים.

ב-1 בינואר 1948, במהלך מלחמת השחרור, נפצע בירושלים, כשאוטובוס שבו נסע מהר-הצופים, עם בת זוגו, אלזה רוזנר, הותקף בידי ערבים בסביבות שכונת שייח' ג'ראח.ידיעה עיתונאית: "3 נהרגו בירושלים". בידיעה נאמר: "לפנות ערב הותקף שוב האוטובוס מס' 9 שחזר מבית החולים "הדסה"... בין הפצועים, בהמשך הכתבה, נזכרים שמותיהם של ברוך ליפשיץ ושל אלזה רוזנר. התפרסם בעמוד הראשון של העיתון קול העם, 1 בינואר 1948.

ב-1952 סיים תואר שני באוניברסיטה העברית.בתחילת שנות ה-50 טרם הונהג באוניברסיטה העברית תואר ראשון במתכונת הלימודים האקדמית האמריקאית, והסטודנטים למדו 5 שנים לתואר שני, על פי מתכונת הלימודים האקדמית האירופית.

הוא המשיך ללמוד לתואר שלישי. במשך שנתיים (1957-1955) קיבל שתי מלגות שנתיות מממשלת צרפת להשתלמות בפריז. הוא השתלם שם בהנחייתו של פרופסור , מומחה להיסטוריה של הזמן העתיק ולכתובות יווניות. ב-1957 סיים לימודי תואר שלישי באוניברסיטה העברית. עבודת הדוקטור שלו, שנכתבה בהדרכת פרופסור משה שוובה, התמקדה בכתובות קברים בארץ ישראל בזמן העתיק.

ב-1962 מונה למרצה באוניברסיטה העברית ובהמשך התמנה לפרופסור חבר ופרופסור מן המניין.

 חיים אישיים 
ליפשיץ התחתן בישראל עם אלזה לבית רוזנר, ילידת צ'רנוביץ, שמשפחתה הוגלתה לסיביר, וגם היא הגיעה לארץ ישראל אחרי מלחמת העולם השנייה, עובדת סוציאלית באגף השיקום במשרד הביטחון. היה אב לבן, צבי לירז (ליפשיץ), ד"ר לחינוך ולבת, אילה רונאל, פרופ' לארכיטקטורה באוניברסיטת תל אביב.

הסופר והעיתונאי חנוך ברטוב (שהיה גם ידיד של ליפשיץ) כתב כתבה עיתונאית רחבה, שפורסמה ב-1978 בעיתון מעריב, ובה תיאר מזיכרונו, את האווירה בירושלים ובאוניברסיטה העברית בתאריך כ"ט בנובמבר 1947. בכתבה, שבה מוזכר גם ליפשיץ, סיפר ברטוב, כי ליפשיץ "שכל את אשתו וילדיו" בזמן מלחמת העולם השנייה.בכתבה כותב ברטוב: " זוכר אני מבין דיירי הבית את ברוך ליפשיץ (לאחר מכן פרופסור) שזה מקרוב הגיע לארץ, לאחר ששכל את אשתו וילדיו, ואת שנות המלחמה עשה באחד החבלים הנידחים של אסיה הסובייטית, וכן את רעייתו-לעתיד אלזה, שאף משפחתה שלה הוגלתה כולה מצ'רנוביץ לסיביר. שניהם הלכו לפני זמן לא רב לעולמם". 

ליפשיץ התגורר ברחוב המלך ג'ורג' (ירושלים) ובהמשך ברחוב ניל"י בשכונת קטמון.

 מחקרו 
ליפשיץ התמחה באפיגראפיה של העולם העתיק.

בעבודת הדוקטורט שלו התמחה בכתובות על קברים עתיקים באזור ארץ ישראל.

בהמשך פרסם כמה מאמרים שעסקו בכתובות אולבּיה והחוף הצפוני של הים השחור. דוד אשרי ציין במאמרו, כי לאחר שהופיע הקובץ העוסק בכתובות אולבּיה, בהוצאת האקדמיה למדעים של ברית המועצות, היה ליפשיץ המלומד הראשון במערב, שקרא את הטקסטים החדשים והעיר עליהם הערות אפיגראפיות.דוד אשרי, "יהודים וסקיתים באולביה", בקובץ: דוד אשרי, דבורה גילולה, ברוך הוכמן, י"ג ליבס, אלכסנדר פוקס (עורכים), אשכולות: שנתון לתרבות הקלאסית ולמורשתה, סדרה חדשה 2–3 (10-9), ירושלים, הוצאת מגנס, תשל"ז-תשל"ח

עבודה מרכזית נוספת שלו, שגם התפרסמה כספר, הייתה איסוף, פירוש וניתוח של כתובות של מייסדים ומקימים של בתי כנסת ותורמים לבתי כנסת בזמן העתיק.

בהספד לאחר מותו, שנשא עמיתו ההיסטוריון חיים וירשובסקי, נכתב עליו כך: " ...הכתובות נענו לליפשיץ וגילו לו לפעמים מה שלא גילו לזולתו. הוא ניחן באורך-רוח ביקורתי של המפענח ובראייה קונסטרוקטיבית של הפרשן. מכוחו של המיזוג של שני אלה, יכולת הפיענוח ויכולת הפירוש, נעשה ליפשיץ אפיגראף מובהק. האפיגראף המובהק של היהודים בארצות הקיסרות הרומית".חיים וירשובסקי, "האפיגראף של היהודים בקיסרות הרומית", בקובץ: דוד אשרי, דבורה גילולה, ברוך הוכמן, י"ג ליבס, אלכסנדר פוקס (עורכים), אשכולות: שנתון לתרבות הקלאסית ולמורשתה, סדרה חדשה 2–3 (10-9), ירושלים, הוצאת מגנס, תשל"ז-תשל"ח

 הנצחתו 
 בתאריך 18 באפריל 1977 נערך ערב עיון לזכרו באולם הסנאט של האוניברסיטה.
 חוברת כפולה של השנתון "אשכולות: שנתון לתרבות הקלאסית ולמורשתה" הוקדשה לזכרו.דוד אשרי, דבורה גילולה, ברוך הוכמן, י"ג ליבס, אלכסנדר פוקס (עורכים), אשכולות: שנתון לתרבות הקלאסית ולמורשתה, סדרה חדשה 2–3 (10-9), ירושלים, הוצאת מגנס, תשל"ז-תשל"ח
 ידידו של ליפשיץ מימי נעוריו ועמיתו באוניברסיטה העברית, ההיסטוריון פרופ' חיים וירשובסקי, טיפל בעיזבונו, אך גם הוא נפטר כשנה וחצי לאחר מותו של ליפשיץ.

 פרסומיו 
 ספרו ופרקים שכתב בספרים 
 Lifshitz B. Donateurs et Fondateurs Dans Les Synagogues Juives: Répertoire Des Dédicaces Grecques Relatives À La Construction et À La Réfection Des Synagogues. J. Gabalda & Cie, Éditeurs; 1967. Accessed February 8, 2026. https://archive.org/details/donateursetfonda0000lifs
 Lifshitz, B. (1978). Scythopolis. L'histoire, les institutions et les cultes de la ville à l'époque hellénistique et impériale. In H. Temporini & W. Haase (Ed.), Band 8 Politische Geschichte (Provinzen und Randvölker: Syrien, Palästina, Arabien) (pp. 262-295). Berlin, Boston: De Gruyter. https://doi.org/10.1515/9783110866940-010
 Lifshitz, Baruch. "Jérusalem sous la domination romaine. Histoire de la ville depuis la conquête de Pompée jusqu'à Constantin (63 a. C. — 325 p. C.)". Band 8 Politische Geschichte (Provinzen und Randvölker: Syrien, Palästina, Arabien), edited by Hildegard Temporini and Wolfgang Haase, Berlin, Boston: De Gruyter, 1978, pp. 444-489. https://doi.org/10.1515/9783110866940-014

 מבחר ממאמריו 
להלן מבחר ממאמריו של ליפשיץ:

 בעברית 




 באנגלית, גרמנית וצרפתית 







 לקריאה נוספת 
 חיים וירשובסקי, "האפיגראף של היהודים בקיסרות הרומית", בקובץ: דוד אשרי, דבורה גילולה, ברוך הוכמן, י"ג ליבס, אלכסנדר פוקס (עורכים), אשכולות: שנתון לתרבות הקלאסית ולמורשתה, סדרה חדשה 2–3 (10-9), ירושלים, הוצאת מגנס, תשל"ז-תשל"ח
 דוד אשרי, "יהודים וסקיתים באולביה", בקובץ: דוד אשרי, דבורה גילולה, ברוך הוכמן, י"ג ליבס, אלכסנדר פוקס (עורכים), אשכולות: שנתון לתרבות הקלאסית ולמורשתה, סדרה חדשה 2–3 (10-9), ירושלים, הוצאת מגנס, תשל"ז-תשל"ח

 הערות שוליים 

קטגוריה:ישראלים ילידי בלארוס
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי העת הקלאסית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: היסטוריה
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976