מדע רע

מדע רע (באנגלית: Bad Science) הוא ספר שנכתב על ידי , כביקורת על תופעות, על רופאים מסוימים ועל התקשורת, בעיקר בהיבט של חוסר חשיבה ביקורתית ואי-הבנה של ראיות וסטטיסטיקה, מה שפוגע בהבנה הציבורית של מדע ומוביל לשלל תופעות של פסאודו-מדע. גולדייקר מסביר עקרונות מדעיים בסיסיים כדי להדגים את חשיבותן של שיטות מחקר, של עיצוב ניסוי וניתוח התוצאות כדי לקבל החלטות ומסקנות מושכלות לגבי רפואה מבוססת ראיות.

הספר פורסם במקור בבריטניה על ידי הוצאת בת של הרפר קולינס בספטמבר 2008. הוא קיבל ביקורות חיוביות ב ובדיילי טלגרף, הגיע לרשימת עשרת רבי המכר של Amazon Books והיה מועמד ל לספרי עיון לשנת 2009. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת עליית הגג בשנת 2016 בתרגום של עדי מרקוזה-הס.

 תקציר הספר 
כל פרק בספר עוסק בהיבט מסוים של מדע גרוע, לעיתים כדי להמחיש נקודה רחבה יותר. לדוגמה, הפרק על הומאופתיה מביא את גולדייקר להסביר את אפקט הפלצבו, תסוגה לממוצע, ניסויים מבוקרי פלצבו (כולל הצורך באקראיות ובסמיות כפולה), שימוש נכון במטא-אנליזות ושקלול של הטיית פרסום.

גולדייקר פותח בהדגשה שההבנה הנמוכה של סטטיסטיקה ורפואה מבוססת ראיות בחברה שלנו מובילה לייצוג שגוי של המדע בתקשורת. הוא מסביר כי לא מדובר רק בסוגיה של הונאה ומכירת מוצרים או שירותים שגויים, אלא גם בתופעה שעשויה לסכן חיים, וגם כזו שמשבשת את החשיבה הנכונה וההבנה הציבורית של מהו מדע באמת.

 פרק 1: חומר 
גולדייקר מפריך טענות פסאודו-מדעיות בעיקר במסגרות של רפואה אלטרנטיבית העוסקות בניקוי רעלים, תוך שימוש בניסויים מדעיים פשוטים כדי להדגים את עקרונות היסוד של תכנון וניתוח ניסויים. בשלוש דוגמאות שונות הוא מראה איך משתמשים באפקטים כימיים פשוטים כדי לייצר אשליה של רעלים שיצאו מהגוף.

 פרק 2: כושר למוח 
גולדייקר תוקף את התוכנית של  שנלמדה באותו זמן במאות בתי ספר בבריטניה, ומוכיח שמדובר בפסאודו-מדע, שרלטנות שמשתמשת במושגים כביכול מדעיים כדי לשכנע את מי שאינם מומחים דיים בנכונות של תרגילי שיפור מוח.

 פרק 3: בממלכת נוסחת הפלא 
תעשיית הקוסמטיקה מניבה רווחים גבוהים מפסאודו-מדע שמועבר בצורה אלגנטית. גולדייקר טוען כי מדובר במקרה חמור יותר ממוצרי פסאודו מדע פשוטים, משום שהתעשייה נשענת כביכול על מחקרים משכנעים. הוא מסביר שבבסיס של מוצרים כמו קרם לחות, קיימים חומרים פשוטים וגם מוצרים ותיקים שכבר משיגים את אותה תוצאה, והניצול של חוסר הידע נשען על "רכיבים אזוטריים שהושלכו פנימה ליתר ביטחון".

 פרק 4: הומיאופתיה 
הפרק עוסק בהומאופתיה, מודל של רפואה אלטרנטיבית המבוסס על התיאוריה ש'דומה מרפא דומה' ושדילול גבוה מאוד מחזק את הטיפול. גולדייקר תוקף גם את החורים המדעיים וגם את התוצאה הסופית. הוא מסביר כיצד רפואה מבוססת ראיות פועלת ומדוע הומאופתיה לא עומדת בסטנדרטים רפואיים בסיסיים.

 פרק 5: אפקט הפלצבו 
גולדייקר מרחיב על אפקט הפלצבו, ומצביע על 'שיפורים' שמייעלים את האפקט, כמו מחירים גבוהים, אריזות מפוארות, הליכים תיאטרליים וסמכותיות רפואית. הוא גם דן בסוגיות האתיות של שימוש בפלצבו, וטוען שהוא עשוי להיות מוצדק אם הוא משולב עם טיפולים קונבנציונליים יעילים.

 פרק 6: הקשקוש התורן 
בפרק הזה גולדייקר תוקף תזונאים וטוען כי לעיתים קרובות הם מציגים באופן שגוי מחקר מדעי לגיטימי, מתבססים על תצפיות חלשות, ומנגד מייחסים משמעות גדולה יותר לממצאים גבוליים, תוך שימוש בבחירה סלקטיבית.

 פרק 7: דוקטור ג'יליאן מק-קית 
הפרק עוסק ב, תזונאית שהנחתה תוכנית בערוץ 4. אף על פי שהוצגה כרופאה, התואר שלה לא היה רפואי ולא היה מוכר. גולדייקר מציין טעויות עובדתיות בטענותיה. הוא משווה את כתיבתה ואת עצותיה לפולחן מטען מלנזי. גולדייקר טוען כי מיקרו-ויסות תזונה של אדם משפיע מעט מאוד על בריאותו, וחשוב יותר לנסות לנהל אורח חיים בריא באופן כללי. הוא גם טוען שהבריאות הכללית של האוכלוסייה מתואמת עם עושר, טוב יותר מאשר כל מתאם אחר.

 פרק 8: "גלולה פותרת בעיה חברתית מורכבת" 
גולדייקר עוסק בטענה שקפסולות שמן דגים הופכות ילדים לחכמים יותר. הוא מציין כי הניסויים שנערכו לא כללו קבוצות ביקורת והיו פתוחים למגוון גורמים מטעים כמו משתנה מתערב. הוא מראה כיצד גם רשויות החינוך חזרו בהן, ודן גם בהעדפה התקשורתית לסיפורי מדע פשוטים ובתפקיד התקשורת בקידום מוצרים בריאותיים מפוקפקים.

 פרק 9: פרופסור פטריק הולפורד 
הפרק מתמקד ב, סופר רב-מכר, פרשן בתקשורת, איש עסקים ומייסד המכון לתזונה אופטימלית (שהכשיר את רוב "המטפלים התזונתיים" בבריטניה). גולדייקר ממחיש כיצד הולפורד סייע להציג את התזונה כתחום מדעי בתקשורת, ויצר קשרים עם כמה אוניברסיטאות בריטיות. הוא טוען שהולפורד מקדם טענות לא מוכחות לגבי ויטמינים על ידי פירוש שגוי ובחירה סלקטיבית של תוצאות חיוביות מהספרות הרפואית.

 פרק 10: הרופא מחכה לך (מאחורי הפינה) 
פרק זה לא הופיע במהדורה המקורית, משום שהאיש בו עוסק הפרק, , מוכר ויטמינים, תבע את גולדייקר באותה תקופה על לשון הרע. לאחר שגולדייקר ניצח, הפרק נכלל במהדורות המאוחרות וגולדייקר הפך אותו לזמין בחינם באינטרנט. בפרק הוא מספר כיצד ראת נסע לאפריקה כדי לקדם כדורי ויטמינים כטיפול באיידס, וכיצד הרעיונות האלו אומצו על ידי ממשלתו של תאבו מבקי בדרום אפריקה.

 פרק 11: האם הרפואה הממסדית היא מרושעת? 
גולדייקר מציין ששיעור נמוך להפתיע של פעילות רפואית קונבנציונלית (50% עד 80%) הוא באמת "מבוסס ראיות". המאמצים של מקצוע הרפואה לסנן טיפולים גרועים, מופרעים על ידי הסתרת או עיוות ראיות על ידי חברות התרופות. הוא מסביר את המדע והכלכלה של פיתוח התרופות, תוך הבעת ביקורת על חוסר העצמאות של המחקר התעשייתי והזנחת המחלות הנפוצות בעולם השלישי. הוא גם בוחן כמה שיטות של חברות התרופות להנדס תוצאות חיוביות בניסויים למוצריהן, ומתמקד בדוגמאות של נוגדי דיכאון SSRI ותרופות רופקוקסיב.

 פרק 12: איך התקשורת מעודדת חוסר הבנה אצל הציבור 
גולדייקר מאשים את התקשורת בעיוותים שיוצרים תודעה ציבורית שגויה בתחום הרפואי, הוא מסביר זאת גם בעיסוק התקשורתי המרובה בסיפורים חריגים, פורצי דרך או מפחידים, כולל רעיונות כמו יום שני העצוב, או פעלולים אחרים שמיוחסים ליחסי ציבור של חברות שונות.

 פרק 13: למה אנשים חכמים מאמינים בדברים טיפשיים 
הפרק מסביר חלק מהמשיכה האנושית לרפואה אלטרנטיבית. עם דגש על מושגים כמו הטיית האישוש, היוריסטיקת הזמינות, אפקט מעל הממוצע ו (תפיסה שגויה של נתונים אקראיים). הוא גם דן במחקר של סולומון אש על קונפורמיות חברתית, במה שמכונה ניסוי הקונפורמיות של אש.

 פרק 14: סטטיסטיקה רעה 
בפרק זה נבחנים המקרים הייחודיים של  ושל  כחלק מהוכחה רחבה יותר לצורך להבין סטטיסטיקות לעומק, לא להתייחס לנתונים מבודדים או חלקיים ולא להתעלם מהשלכות אפשריות של סטטיסטיקות רלוונטיות אחרות.

 פרק 15: בהלת מחלה 
הפרק מתמקד בבהלת ה-MRSA, גולדייקר מאשים את התקשורת בכך שבחרה באופן סלקטיבי להשתמש ב"מעבדה" שהמשיכה לתת תוצאות חיוביות ל-MRSA בעוד שמעבדות פתולוגיה אחרות לא הפיקו תוצאות כאלה. המעבדה הייתה מחסן גינה, שנוהלה על ידי כריס מאלישביץ', שהתקשורת הכתירה כ"מומחה" - אך לא היו לו כישורים רלוונטיים. גולדייקר סבור שהעיתונות אשמה הרבה יותר בהפצת המידע השגוי מאשר מאלישביץ' עצמו, והוא טוען שעיתונאים היו גרועים בגילוי שערוריות רפואיות. לדוגמה, היו אלה רופאים ולא עיתונאים שגילו את טרגדיית התלידומיד.

 פרק 16: התקשורת והונאת החיסון המשולש 
הפרק עוסק באנדרו וייקפילד וממצאיו שיצרו את ההונאה כביכול יש קשר בין חיסון MMR לאוטיזם. גם בפרק זה, גולדייקר מאשים בעיקר את התקשורת שהפיצה את המידע השגוי, מבלי לבחון את הראיות וההקשר.

 ראו גם 
 פסאודו-מדע
 הטיית פרסום
 בחירה סלקטיבית
 משבר השחזור

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:ספרי 2008
קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי מדע פופולרי