חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים

חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, התשנ"ח-1998 מסדיר את האבטחה ואת אבטחת המידע בגופים ציבוריים שונים, באמצעות הכפפתם להנחיות משטרת ישראל ושירות הביטחון הכללי, וקובע חובת מינוי ממוני ביטחון באותם גופים.

היסטוריה חקיקתית
החוק נחקק ביוזמתו של חבר הכנסת רענן כהן, אך החוק שגובש בוועדת הפנים ואיכות הסביבה ואושר בסופו של הליך החקיקה שונה במידה ניכרת מהצעת החוק של כהן. בדיון במליאת הכנסת באישור החוק הציג ח"כ כהן את המניע לחקיקתו:
בימים אלו, שאנו עדים בהם לעלייה חסרת תקדים של רמת הפשיעה, עלייה של 37% בפשיעה במרכז הארץ, יש לחוק הזה משמעות מיוחדת. דווקא בתקופה קשה זו אנו זקוקים במדינה למכפיל כוח לכוחות הביטחון, ובעיקר למשטרת ישראל, הנושאת באחריות הכבדה של השמירה על הסדר הציבורי. איננו יכולים להתכחש לכך שגם אם המשטרה תתגבר את כוחותיה היא אינה יכולה לתת שירותי אבטחה ישירים באמצעות שוטריה לכל גוף או מוסד שהוא יעד לפיגוע חבלני או לפגיעה אחרת בשלום הציבור. אין לנו אלא לממש את חובתנו לביטחון הציבור על-ידי הטלת חובות לנקיטת צעדים הכרחיים לשם שמירה על רמת ההכשרה והיכולות המבצעיות של אותם גופים. עלינו להקפיד על כשירותם של המשמשים כממונים על הביטחון במוסדות שעליהם מוטלת החובה, והם הם שיקבעו את רמת הביטחון באותם הגופים.

החוק אושר בכנסת הארבע עשרה ב-28 ביולי 1998, ונקבע שתחילתו שנה מיום פרסומו, כלומר החל ב-7 באוגוסט 1999. מאז אישורו תוקן החוק 15 פעמים.

תיקון מס' 2 לחוק אושר בכנסת בפברואר 2005, וכלל שורה של תיקונים המתבססים על הניסיון שנצבר מאז תחילתו של החוק. אחד התיקונים העיקריים עסק בהבחנה בין אבטחה פיזית לאבטחת מידע. דברי ההסבר להצעת החוק מנמקים צעד זה:
מוצע להבחין בין "פעולות אבטחה פיזית", הכוללות פעולות הנוגעות לשמירה על ביטחונו של אדם ועל הרכוש במבנה של הגוף הציבורי, לבין "פעולות אבטחת מידע"­ הנוגעות לשמירה על מידע מסווג המצוי בידי הגוף הציבורי; המונח ­פעולות אבטחה­ כולל את שני סוגי הפעולות; אבחנה זו נדרשת כדי להבהיר את חלוקת האחריות בין המשטרה לשב"­כ באשר למתן הנחיות מקצועיות ביחס לגופים המפורטים בתוספת השניה לחוק ולהבהיר כי הנחיות מקצועיות שענינן אבטחה פיזית יינתנו על ידי נציג המשטרה ואילו הנחיות מקצועיות שענינן אבטחת מידע יינתנו על ידי נציג השב"כ.

בתיקון מס' 4 לחוק, שנעשה כתיקון עקיף במסגרת חקיקתו של חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור, הוחלף סעיף 3 לחוק, הקובע את סמכויותיו של ממונה ביטחון.

בהוראת שעה שאושרה באוגוסט 2016 שונה נוסח החוק, עד ל-31 בדצמבר 2018, לשם קביעת סמכויותיה של הרשות הלאומית להגנת הסייבר ובפרט העברת סמכויות בתחום אבטחת מידע מהשב"כ לרשות. בתיקון מדצמבר 2018 הפכה הוראת שעה זו לתיקון קבוע לחוק, תוך החלפת "הרשות הלאומית להגנת הסייבר" ב"מערך הסייבר הלאומי" (הגוף שנוצר מהאיחוד של הרשות הלאומית להגנת הסייבר ומטה הסייבר הלאומי).

בתיקון מס' 10 נקבעו סמכויותיו של צה"ל כגורם המוסמך לתת הנחיות מקצועיות בדבר אבטחת המיתקנים הימיים של גופים המבצעים פעולות שונות במאגרי הגז והנפט המצויים במים הטריטוריאליים של מדינת ישראל ובמדף היבשתי שלה.

הוראות החוק
גוף ציבורי ימנה ממונה ביטחון שיהיה כפוף במישרין למנהל הגוף הציבורי או לסגנו. רשימת הגופים הנכללים בהגדרה "גוף ציבורי" מפורטת בחוק, והיא כוללת משרדי ממשלה ויחידות סמך שלהם, אוניברסיטאות, מפעלים המייצרים מוצרים עבור מערכת הביטחון, חברות תעופה, חברות ספנות, הסוכנות היהודית, בנק ישראל, מקורות, חברת החשמל, חברת בתי זיקוק לנפט, חברת בית זיקוק אשדוד, בזק, חברות תקשורת סלולרית ועוד. השר לביטחון הפנים רשאי לשנות את רשימת הגופים הציבוריים, ובחלק מהמקרים נדרשת לכך הסכמה של ראש הממשלה או שר הביטחון. אחדים מהגופים הציבוריים נדרשים למנות גם אחראי על אבטחת מערכות ממוחשבות חיוניות. 

הפיקוח על קיום הוראות שונות בחוק נתון ל"קצין מוסמך", שהוא נציג השב"כ או נציג משטרת ישראל או נציג צה"ל או נציג מערך הסייבר הלאומי (כל גוף ציבורי משויך לאחד מנציגים אלה).

החוק מפרט את התנאים שעל אדם לקיים על מנת שיהיה כשיר לתפקיד ממונה ביטחון, ואת ההכשרה שעליו לעבור. אישורו של ממונה ביטחון נעשה על ידי נהקצין המוסמך.

גוף ציבורי ימנה מאבטח אחד או יותר, לפי דרישת קצין מוסמך ובאישורו. המאבטח יפעל לפי הנחיות ממונה הביטחון.

הוראות חוק זה חלות גם על גופים ציבוריים הפועלים ביהודה ושומרון.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:הכנסת הארבע עשרה: חקיקה
קטגוריה:ישראל: חקיקת ביטחון