חסימת האינטרנט באיראן (2026)

החל ב-8 בינואר 2026, ביום ה-12 של ההפגנות באיראן (2025–2026), הרשויות האיראניות הטילו חסימה כמעט מוחלטת של שירותי האינטרנט באיראן. דיווחים מאיראן תיארו הפסקה של תקשורת האינטרנט והטלפון בטהראן, אספהאן, לודאגן, עבדנן, שיראז וכרמאנשאה. ארגון הניטור NetBlocks אישר שהפסקת אינטרנט ארצית החלה בסביבות השעה 8:30 (שעון מקומי). על פי דיווחים, המשטר באיראן מתכנן להמשיך לחסום את הגישה לרשת הגלובלית למשך זמן רב, ולהטמיע בקרב האזרחים שימוש ברשת פנים־ארצית, שתישלט על ידי המשטר. ב-28 בפברואר חזרה חסימת האינטרנט ברחבי איראן בעקבות פתיחת מבצע שאגת הארי.

 רקע לחסימה 
איראן חסמה בעבר את האינטרנט במהלך מחאות אזרחיות על מנת לדכא אותן, ונהגה כך גם ב-2019, ב-2022 וב-2025. במהלך ההפגנות באיראן (2022–2023) איראן חסמה את שירותי וואטסאפ ו-Google Play. השימוש של ממשלת איראן בחסימת שירותי תקשורת סייעה לה רבות בדיכוי מחאות אזרחיות, אך פגעה בכלכלת המדינה.

סינון וחסימת אינטרנט הם כלים מרכזיים המסייעים לשליטתה של הרפובליקה האסלאמית על זרימת המידע באיראן, והממשלה סוגרת או מגבילה באופן קבוע את הגישה לאינטרנט לקראת מחאות ובמהלכן. במהלך המחאות בנובמבר 2019, ממשלת איראן חסמה את האינטרנט למשך 6 ימים, ובכך הגנה על המשטר מפני ביקורת על הריגה המונית של מפגינים. מחאות בשנת 2020 על הפלת טיסה 752 של יוקריין אינטרנשיונל איירליינס על ידי המשטר שהביאה למותם של 176 נוסעים, כמו גם מחאות על עליית מחירי הדלק, הביאו לחסימות אינטרנט מוחלטות שהטילה הממשלה.

במהלך מבצע עם כלביא ביוני 2025, חסמה ממשלת איראן את האינטרנט, בטענת דאגה לביטחון הלאומי; הדבר מנע פרסום של תיעודי התקיפות של צבא הגנה לישראל באיראן. במהלך המלחמה, ממשלת איראן פתחה אפליקציית סטארלינק מזויפת על מנת לרגל אחר אזרחים, וקראה לאזרחים איראנים לחסום את ווטסאפ, בטענה שמדובר בתוכנת ריגול ישראלית.

 מחאות 2025–2026 וחסימת האינטרנט 
 הגבלות חלקיות לפני 8 בינואר 
מחאות רחוב בקנה מידה גדול באיראן פרצו בדצמבר 2025 ונמשכו גם בינואר 2026. קבוצות אופוזיציה שונות קראו לפריצת והמשך מחאות, ועימן גם רזא פהלווי, בנו הגולה של השאה האיראני האחרון, ארגונים כורדיים באיראן, מועצת התיאום של המפלגות האזריות באיראן ובעלי החנויות המסורתיות של הבזארים של טהראן, תבריז, אספהאן, משהד וכרמאן, שנסגרו כתמיכה בהפגנות. ערוץ BBC בפרסית דיווח כי בתחילת המחאות, המשטר הגביל את השימוש באינטרנט ובסלולר על ידי האטת מהירויות והטלת שיבושים ממוקדים במקומות בהם התקיימו מחאות, כמו הבזאר הגדול בטהראן, אך הותירה אזורים אחרים, כמו גם אינטרנט קווי, ללא שינוי ניכר.

נתוני תעבורת אינטרנט שנאספו על ידי שירותי ניטור גלובליים, כמו Cloudflare, מצביעים על כך שרמות השימוש באיראן עד ל-8 בינואר ירדו, אך לא נעלמו לחלוטין. מחקר של ארגון Filterwatch הראה כי חיבורים אינטרנטיים באיראן (כולל חיבורי VPN) סבלו משיבושים בין השעות 16:00-22:00, שעות המחאה העיקריות.Narges Keshavarznia, From Regional Disruptions to Nationwide Blackouts: Examining Iran's Internet Status Amid Escalating Protests, Filterwatch (January 9, 2026).

אמצעי ההגבלות כוללים השבתת אנטנות סלולריות, ניתוק קווי טלפון, הגבלת העברת נתונים בנפח גבוה, חסימת שליחה וקבלה של קבצים גדולים, וביטול כרטיסי SIM השייכים לאזרחים מתנגדי משטר ולפעילים חברתיים. עם זאת, הרשויות הטילו את האשמה להפרעות בהפסקות חשמל או בציוד מיושן.

 חסימות ארציות החל מ-8 בינואר 
ב-8 בינואר 2026, במהלך היום ה-12 של המחאות, ניתקו הרשויות את שירותי האינטרנט במדינה, בהתאם להתגברות המחאות ולדיכוי האלים שלהן על ידי המשטר, שהגיע למצב של טבח. שירותי הטלפון הושפעו גם הם, כולל קווי טלפון יבשתיים וניידים. דיווחים ראשוניים על חסימות והגבלות החלו להגיע מערים רבות. עד שעות אחר הצהריים, המדינה הייתה כמעט לחלוטין לא מחוברת, כפי שאושר על ידי ארגוני ניטור, כגון NetBlocks ומסד הנתונים לזיהוי וניתוח הפסקות אינטרנט של המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה. באותו ערב, כתב ארגון NetBlocks כי איראן "נמצאת כעת בעיצומה של הפסקת אינטרנט ארצית; התקרית מגיעה לאחר סדרה של צעדי צנזורה דיגיטליים מחריפים המכוונים נגד מחאות ברחבי המדינה ופוגעים בזכות הציבור לתקשר ברגע קריטי."

חסימת האינטרנט שיבשה את חיי היומיום במדינה, את האפשרות להעברות כספיות דיגיטליות, ואת תפקודם של בתי חולים, בתי מרקחת, בנקים ועוד.

ב-17 בינואר דווח כי שירותי ה-SMS והחיבור לאינטרנט חזרו לזמן קצר. ארגון NetBlocks דיווח כי חלה עלייה זמנית של כ-2% בחיבור לאינטרנט במדינה. ב-18 בינואר דווח כי הגישה לגוגל ולמספר פלטפורמות תקשורת נוספות הוחזרה, אך תחת הגבלות משמעותיות; לאחר מספר שעות הגישה נחסמה שוב.

 עקיפת החסימה 
שירותי האינטרנט של סטארלינק לא הושפעו מהחסימות בתחילה, מה שאפשר לחלק קטן מהאזרחים, שברשותם מסוף של סטארלינק (שעל ההחזקה והשימוש בו אסר המשטר), להתחבר לאינטרנט ובין היתר להעלות לרשתות תיעודים של ההפגנות ושל הטבח. חסימת האינטרנט הארצית הגבירה את הקריאות לאילון מאסק לסייע בהרחבת הגישה לסטארלינק. הפעילה האיראנית מסיח עלי-נז'אד דחקה בו לעשות זאת.Israeli official asked about Starlink in Iran as Musk weighed in, sources say, Jerusalem Post (January 9, 2025).

ממשלת איראן פתחה במאמץ רחב היקף לשבש את אותות ה-GPS, ובכך למנוע את הגישה לסטארלינק, מה שהביא לאובדן חבילות של כ-30%–80% בחיבורים לסטארלינק.

עד 11 בינואר, המשטר הצליח למנוע לחלוטין גישה לסטארלינק בפעם הראשונה. דווח בנוסף כי כוחות ביטחון בשירות המשטר פתחו במבצעי דלת אל דלת, במטרה לקחת את מסופי הסטאלינק הלא חוקיים.

 מבצע שאגת הארי 

ב-28 בפברואר 2026 פתחה מדינת ישראל, יחד עם ארצות הברית, במבצע צבאי נרחב ברחבי איראן. בעקבות זאת, ולאחר מספר שבועות בהן תעבורת האינטרנט ברחבי איראן שבה לרמות נורמליות, חזרה החסימה לתוקף, ותעבורת האינטרנט צנחה תוך שעות לפחות מ-4%.

 הערות שוליים 

קטגוריה:צנזורה באיראן
קטגוריה:ההפגנות באיראן (2025–2026)
קטגוריה:איראן: תקשורת
קטגוריה:2026 באיראן