נושאת כטב"מים

נושאת כטב"מים היא אונייה מאוישת או בלתי מאוישת המצוידת בסיפון טיסה ייעודי, המאפשר תפעול מלא של כלי טיס בלתי מאוישים, לרבות המראה ונחיתה.

מעבר ליכולות האוויריות, כלי שיט זה מסוגל לשמש כנקודת שיגור ובקרה גם עבור כלי שיט בלתי מאוישים וכלי צלילה אוטונומיים, מה שהופך אותו למרכז רב-ממדי לניהול מערכות בלתי מאוישות. פיתוחן של נושאות אלו מאפשר לציים מודרניים להפעיל כטב"מי תקיפה ואיסוף מודיעין ביעילות מבצעית גבוהה, תוך עקיפת הצורך התקציבי והלוגיסטי הכרוך בהחזקת נושאות מטוסים כבדות ויקרות, וקבוצות קרב הסובב אותן.

המגמה הטכנולוגית בתחום זה, כפי שבאה לידי ביטוי ביוזמות של סוכנות DARPA החל ממרץ 2013, חותרת להקמת ציי כלי שיט קטנים וזריזים המסוגלים לנהל לוחמה מבוססת כטב"מים באופן עצמאי, ללא תלות בקבוצות קרב גדולות. לצד הזירה הימית, משרד ההגנה האמריקאי הרחיב את הקונספט גם לזירה האווירית. בשנת 2014 החל פיתוחן של "נושאת מטוסים אווירית", המבוססות על מטוסים קיימים דוגמת ה-C-130 או ה-B-52. פרויקטים אלו נועדו לאפשר שיגור נחילי כטב"מים זולים ומתכלים, וחזרתם אל בטן המטוס תוך כדי טיסה. בכך ליצור גמישות אסטרטגית המשלבת טווח פעולה רחב עם עלויות תפעול מופחתות.

 היסטוריית פיתוח 
התפתחות נושאות הכטב"מים בזירה הבינלאומית משקפת שינוי פרדיגמה עמוק בבניין הכוח הימי, כאשר מדינות רבות בוחרות להמיר פלטפורמות מסורתיות או לפתח כלי שיט ייעודיים להפעלת מערכות בלתי מאוישות. מגמה זו מאפשרת הקרנת כוח אווירי משמעותי מלב ים ללא תלות במטוסי קרב מאוישים ויקרים. טורקיה ניצבת בחזיתה עם ה-TCG אנאדולו במקור, נועדה האונייה לשמש כנושאת מטוסים עבור דגם ה-F-35B, אך בעקבות הוצאתה של טורקיה מתוכנית הרכש האמריקאית, הוסבה הפלטפורמה לשמש כנושאת הכטב"מים הראשונה מסוגה בעולם. השינוי המבני והתפיסתי הובל על ידי נשיא הסוכנות לתעשיות ביטחוניות, איסמעיל דמיר, אשר הכריז כבר בפברואר 2021 על פיתוח הבאירקטאר TB3 על ידי חברת בייקר כגרסה ימית ייעודית המצוידת בכנפיים מתקפלות ובמנוע מייצור מקומי של חברת TEI. שיאה של התוכנית הטורקית נרשם ב-19 בנובמבר 2024, עם הישג היסטורי שבו השלים הבאירקטאר TB3 המראה ונחיתה מוצלחות מסיפונה הקצר של TCG אנאדולו. היה זה המקרה הראשון בעולם שבו כלי טיס בלתי מאויש בעל כנף קבועה בסדר גודל כזה פועל מנושאת מסוקים ורחפות נחיתה (LHD). היכולת המבצעית החדשה מאפשרת לאונייה לשאת בין 30 ל-50 כטב"מים, ובכך הופכת אותה לכלי רב-תכליתי המשלב יכולות תקיפה, איסוף מודיעין ובקרה אווירית בעלויות נמוכות משמעותית מהחלופות המאוישות.

במקביל לטורקיה, סין מקדמת תפיסה דומה של עליונות ימית באמצעות מערכות אוטונומיות, הן למטרות צבאיות והן לצרכים אזרחיים ומחקריים. במאי 2022 השיקה סין את ה-"Zhuhai Cloud", נושאת כטב"מים אוטונומית המיועדת לקידום הכלכלה והמחקר הימי. בתחום הצבאי, סין מפתחת פלטפורמות ייעודיות כדוגמת ה-Type 076 Sichuan, אשר לפי הצהרות קצינים בצי הסיני, תפעיל מערכים בלתי מאוישים כחלק אינטגרלי מפעילותה. בנוסף, תצפיות מ-2024 חשפו כלי שיט חדשים בתצורת קטמרן בעלי סיפון טיסה נמוך, המעידים על האצת המאמץ הסיני להטמיע נושאות כטב"מים ייעודיות כמרכיב מרכזי בצי צבא השחרור העממי.

איראן פועלת להרחבת זרועו הארוכה של חיל הים של משמרות המהפכה באמצעות הסבת אוניות מכולות לבסיסים צפים רב-תכליתיים. דוגמה מרכזית לכך היא האונייה "שהיד באקרי" , שעברה שינוי מבני מקיף הכולל הוספת סיפון טיסה זוויתי באורך של כ-180 מטרים. תצורה זו נועדה לאפשר הפעלה של עשרות כטב"מים למשימות איסוף ותקיפה, לצד מסוקים היכולים לנחות ולהמריא מהסיפון. לפי הצהרות רשמיות, כלי השיט מסוגל לשאת עד 60 כטב"מים מסוגים שונים, מה שמעניק לאיראן יכולת הקרנת כוח אווירית בטווחים המרוחקים מאות קילומטרים מחופיה. לצד היכולת האווירית, נושאת הכטב"מים משמשת כבסיס לוגיסטי לכוח ימי אסימטרי, עם יכולת נשיאה של עד כ-50 סירות תקיפה מהירות מדגם "עשוראא" . סירות אלו, הידועות בפשטותן ובמהירותן הגבוהה, מיועדות ללוחמה של נחילי  סירות במקביל. ניתן לציידן ברקטות, מוקשים או להשתמש בהן ככלים מתאבדים. האונייה עצמה מצוידת במערכות הגנה אווירית וטילים נגד ספינות כדי להבטיח את הישרדותה במים רחוקים. שילוב זה של כטב"מים ארוכי טווח עם נחיל סירות מהירות הופך את ה"שהיד באקרי" למפקדה צפה המסוגלת לאיים על נתיבי שיט ועל כלי שיט של יריבותיה בזירות ימיות מרוחקות.

היא נושאת גם מספר טילים נגד ספינות ונגד מטוסים להגנה, וכן עד 50 סירות טילים מהירות מסוג "עשוראא" . גם באירופה נרשמת התקדמות, כאשר פורטוגל מתכננת להשיק בשנת 2026 את ה-NRP D. João II , פלטפורמה ימית רב-תכליתית שתפעיל רחפנים אוויריים ותת-מימיים לצד מסוקים בינוניים (UH-60 בלאק הוק) וכבדים (EH101 מרלין), ובכך תרחיב את טווח הפעולה של חיל האוויר הפורטוגלי במשימות מורכבות.

דרום קוריאה מציגה חזון טכנולוגי שאפתני המשלב ניסויים מבצעיים עם תכנון אסטרטגי ארוך טווח. בנובמבר 2024 בוצע ניסוי המראה של כטב"ם ה-Gray Eagle מסיפון אוניית הסער "ROKS Dokdo", כחלק מבחינת היכולת להפעיל כטב"מים בעלי כנף קבועה מכלי שיט קיימים. הכטב"ם המריא מהאונייה וביצע פעמיים גישה לדופן השמאלית כחלק מ"נחיתה מדומה", אך מבלי לנחות בפועל על הספינה. השינוי המהותי ביותר בא לידי ביטוי בהחלטת הצי הקוריאני ממאי 2025 לשנות את ייעוד פרויקט נושאת המטוסים CVX, כך שתתמקד בהפעלת כטב"מים במקום מטוסי F-35B. מודלים מתקדמים של נושאת כטב"מים וכלי רכב בלתי מאוישים הוצגו בתערוכות ביטחוניות ב-2025, דוגמת ה-Ghost Commander II של חברת Hanwha Ocean. אלו מיועדים לניהול זירה רוויית כלים בלתי מאוישים, מה שמסמן את עתיד הלוחמה הימית במאה ה-21. ממוזער|כטב"ם מוהאבי על סיפון אה"מ נסיך ויילס בנובמבר 2023.בשנות ה-2000 הוצעה בבריטניה האונייה UXV Combatant, שהייתה אמורה להיות כלי שיט ייעודי להפעלת כטב"מי תקיפה עבור הצי המלכותי הבריטי. כיום, הצי המלכותי מתכוון להפעיל כטב"מים בעלי כנף קבועה משתי נושאות המטוסים מסדרת "קווין אליזבת" שברשותו, במטרה להגביר את המסה הקרבית שלהן. בניסויים שנערכו בים, שוגרו והוחזרו בהצלחה כטב"מים מסוג Qinetiq Banshee Jet 80+, כטב"ם של חברת W Autonomous Systems וכטב"ם מדגם ג'נרל אטומיקס מוהאבי (Mojave). במסגרת "פרויקט ארק רויאל", נשקלת התקנת מעוט וכבלי עצירה  לשיגור ולהחזרה של כטב"מים גדולים יותר, הנרכשים כחלק מ"פרויקט ויקסן" . בתדריכים של הצי המלכותי נעשה שימוש בגרסה ימית של ה-MQ-28 גוסט באט כמייצגת של פרויקט ויקסן, ובמקביל הציעה חברת ג'נרל אטומיקס את דגם ה-Gambit 5 שלה למטרה זו.

 ראו גם 
 נושאת מטוסים
 אוניית לוחמה אמפיבית
 נושאת מסוקים
 כלי טיס בלתי מאויש

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אוניות מלחמה לפי סוג
קטגוריה:תעופה צבאית ימית