מצלצל הפעמונים

מצלצל פעמונים (באנגלית: Bell Ringer; לעיתים מכונה גם Campanologist בהקשר המדעי והמוזיקלי של התחום) הוא אדם המופקד על הפעלת פעמוני כנסייה או מנזר. תפקיד זה, המשלב מיומנות פיזית, הבנה מוזיקלית ומחויבות קהילתית, התפתח לאורך מאות שנים ממטלה דתית פשוטה לאמנות טכנית מורכבת הידועה כ"". הפעמונים סיפקו לאורך ההיסטוריה את ה"פסקול" לרגעים מכוננים, לחגיגות, לאבל ולאזעקה, והמצלצל היה האדם המופקד על שידור מסרים אלו למרחב הציבוריCorbin, Alain (1999). "Village Bells: Sound and Meaning in the 19th Century French Countryside". Papermac, p. ix..

 היסטוריה וראשית התפקיד 
השימוש בפעמוני מתכת החל בסין העתיקה כחלק מטקסים דתיים, ומאוחר יותר אומץ בדתות ההינדואיזם והבודהיזם. במסורת היהודית, פעמונים קטנים היו חלק מעיטור בגדי הכהן הגדול בבית המקדש, כפי שמתואר בספר שמות: "וְעָשִׂיתָ עַל שׁוּלָיו רִמֹּנֵי תְּכֵלֶת... וּפַעֲמֹנֵי זָהָב בְּתוֹכָם סָבִיב... וְנִשְׁמַע קוֹלוֹ בְּבֹאוֹ אֶל הַקֹּדֶשׁ"Benedictine Monks of Buckfast Abbey (1927). "Church Bells". Homiletic & Pastoral Review, p. 1092..

השימוש בפעמונים בכנסייה הנוצרית הוכנס סביב שנת 400 לספירה על ידי פאולינוס, בישוף נולה שבקמפניה (Paulinus of Nola), לאחר שמיסיונרים החלו להשתמש בפעמוני יד כדי לקרוא למאמינים לתפילה. עד שנת 750 לספירה, הפכו הפעמונים לנפוצים מספיק באנגליה עד שהארכיבישוף מיורק הורה לכל הכמרים לצלצל בהם בזמנים קבועים.

במהלך המאה ה-10,  התקין פעמונים בכל הכנסיות שתחת חסותו וקבע כללים לשימוש בהם. בתקופה זו ועד לרפורמציה הפרוטסטנטית, רוב הפעמונים היו תלויים על ציר פשוט (Spindle) וצולצלו על ידי דיאקונים שמשכו בחבל.

 טכנולוגיית הצלצול ומיומנות המצלצל 
תפקיד המצלצל השתנה דרמטית עם התפתחות שיטות התלייה של הפעמונים. בתחילה נעשה שימוש ב"סיבוב רבע גלגל" (quarter-turn wheel), שהתפתח ל"סיבוב חצי גלגל" (half wheel) ולבסוף ל"סיבוב גלגל מלא" (full wheel) במאה ה-17. פיתוח ה"עוצר והמחלק" (Stay and Slider) איפשר למצלצל להעמיד (Set) את הפעמון כשהוא הפוך, וכך להשיג שליטה מלאה על תזמון המכה.

מצלצל מיומן נדרש לשלוט בסיבוב של 360 מעלות של הפעמון בכל משיכה, כאשר הענבל מכה בדופן הפעמון פעם אחת בכל סיבוב. האמנות טמונה ביכולת לשלוט במהירות הסיבוב כדי להשתלב ברצף מדויק עם מצלצלים אחריםWalters, H. B. (1908). "Church Bells". A. R. Mowbray & Co. Ltd, p. 70.. בתקופות קדומות הצלצול דרש כוח פיזי עצום; במאה ה-12, נדרשו 32 גברים כדי להפעיל פעמון גדול אחד בקתדרלת קנטרבריWalters, H. B. (1908). "Church Bells". A. R. Mowbray & Co. Ltd, p. 43..

 אמנות ה"צלצול בשינויים" (Change Ringing) 
במאה ה-17 עבר התפקיד מידי אנשי הכנסייה לידי הדיוטות (Lay people), והצלצול הפך למקצוע מיומן ולבילוי פופולרי בקרב האצולה בשל השילוב של אימון פיזי וגירוי אינטלקטואלי. אבן דרך מרכזית הייתה פרסום הספר "Tintinnalogia" בשנת 1668 על ידי ריצ'רד דקוורת' ופביאן סטדמן, שקבע כללים לצלצול רצפים מתמטייםHistory - bellringing.org (2023). "History of Bell Ringing". bellringing.org, p. 5..

שיטות צלצול כמו "Grandsire Method" ו-"Stedman’s Principle" פותחו כדי לאפשר החלפת סדר הצלצול של הפעמונים בכל סיבוב מבלי לחזור על אותו סדר פעמייםHistory - bellringing.org (2023). "History of Bell Ringing". bellringing.org, p. 6.. "פִּיל" (Peal), הנקרא בעברית מערך צלצול מלא, הוא האתגר  הגדול ביותר של מצלצלי הפעמונים. מדובר בצלצול רצוף שנמשך כ-3 שעות, שבו המצלצלים חייבים להפיק לפחות 5,000 רצפים (שינויים) בסדר משתנה, בלי לחזור על אותו רצף פעמיים ובלי לעצור אפילו פעם אחת. בנוסף לכך, על המצלצלים לעמוד במספר קריטריונים נוספים הנקבעים על ידי המועצה המרכזית של צלצולי פעמוני הכנסייה. אתגר זה דורש כוח פיזי רב כדי להניע את הפעמונים הכבדים, וריכוז שיא כדי לזכור את הסדר המתמטי של הצלצולים לאורך זמן.

 מעמד חברתי וארגוני מצלצלים 
המצלצלים התארגנו באגודות מקצועיות, חלקן מהעתיקות בעולם. "חברת המצלצלים של מריה הבתולה המבורכת מלינקולן" הוקמה ב-1612 והיא האגודה העתיקה ביותר ששרדה ברצף עד היום. "החברה העתיקה של נערי המכללה" (Ancient Society of College Youths) הוקמה ב-1637 והיא מספקת מצלצלים למנזר וסטמינסטר ולקתדרלת סנט פול עד היום.

לאורך המאה ה-18 וה-19, המוניטין של המצלצלים ידע עליות ומורדות. בקהילות כפריות רבות, חדר המצלצלים הפך למקום של שכרות והתנהגות פרועה, מה שהוביל לרפורמה ויקטוריאנית במאה ה-19History Hit (2025). "10 Facts About Church Bells". History Hit, p. 8.. אגודות ובהן "Cambridge Camden Society" פעלו לניקוי מגדלי הפעמונים והחזרת השליטה בהם לידי הכנסייה, תוך דרישה להתנהגות מכובדת מהמצלצליםHistory Hit (2025). "10 Facts About Church Bells". History Hit, p. 9.. בשנת 1896, אליס וייט הפכה לאישה הראשונה שצלצלה "פיל" מלא, מה שפתח את הדרך להקמת "גילדת המצלצלות" בשנת 1912.

כיום הארגון המוכר ביותר העוסק בנושא הוא המועצה המרכזית של צלצולי פעמוני הכנסייה המייצג צלצולי פעמונים בסגנון אנגלי. הארגון מוציא את כתב העת השבועי "The Ringing World".

 שפת הפעמונים ותפקידו האזרחי של המצלצל 
המצלצל היה גם מודיע קהילתי חשוב בנוסף להיותו מוזיקאי. הפעמונים שימשו להודעות על אירועי חיים ומוות:
 אנג'לוס (Angelus): צלצול שלוש פעמים ביום (בוקר, צהריים וערב) שהכתיב את סדר היום של הפועלים והאיכריםCorbin, Alain (1999). "Village Bells: Sound and Meaning in the 19th Century French Countryside". Papermac, p. 116..
 הודעות על פטירה (Knell): המצלצל היה משתמש בקודים כדי להודיע על מין הנפטר וגילו (למשל, 3x3 מכות לגבר, 3x2 לאישה)Walters, H. B. (1908). "Church Bells". A. R. Mowbray & Co. Ltd, p. 96..
 אזעקה (Tocsin): צלצול מהיר ובלתי סדיר שהתריע על שריפה, שיטפון או פלישת אויבCorbin, Alain (1999). "Village Bells: Sound and Meaning in the 19th Century French Countryside". Papermac, p. 192..
 מסרים אזרחיים: במאה ה-19 בצרפת, הפעמונים הודיעו על בואו של גובה המיסים, פתיחת השוק או תחילת הבצירCorbin, Alain (1999). "Village Bells: Sound and Meaning in the 19th Century French Countryside". Papermac, p. x..

השליטה על המפתח למגדל הפעמונים הייתה לעיתים קרובות סלע מחלוקת פוליטי בין ראשי העיר (השלטון החילוני) לכמרים (השלטון הדתי), במיוחד בצרפת בתקופות המתח בין הכנסייה למדינהCorbin, Alain (1999). "Village Bells: Sound and Meaning in the 19th Century French Countryside". Papermac, p. 242-243..

 תהליך ייצור הפעמון (יציקה) 
יציקת פעמונים היא אמנות עתיקה שבוצעה לעיתים קרובות באתר הכנסייה עצמו. התהליך כולל יצירת תבנית על ידי בניית ליבה (Core) מלבנים וטיט, מעליה שכבה (Thickness) מחומר מתכלה, ומעל הכל מעטפת (Cope)Walters, H. B. (1908). "Church Bells". A. R. Mowbray & Co. Ltd, p. 12-13.. לאחר אפיית התבנית, מסירים את שכבת החומר המתכלה ושופכים סגסוגת מתכת (המורכבת מ-77% נחושת ו-23% בדיל) מותכת לתוך המרווח שנוצר בין הליבה למעטפתWalters, H. B. (1908). "Church Bells". A. R. Mowbray & Co. Ltd, p. 13-14.. האמונה העממית שהוספת כסף משפרת את הצליל הוכחה שגויה מבחינה מדעית, שכן היא דווקא פוגמת בטוןWalters, H. B. (1908). "Church Bells". A. R. Mowbray & Co. Ltd, p. 12..

 מצלצל הפעמונים בעידן המודרני 
במהלך מלחמות העולם נדמו הפעמונים בבריטניה ואירופה. במלחמת העולם השנייה הותר לצלצל בהם רק כסימן לפלישה ממשמשת ובאהHistory Hit (2025). "10 Facts About Church Bells". History Hit, p. 10.. עם סיום המלחמה, הצלצול סימל את הניצחון והחזרה לשלום.

קיימים מעל 5,000 מגדלי פעמונים בעולם המשתמשים בשיטת הצלצול המלא, רובם המכריע בבריטניה ובמדינות חבר העמים הבריטיDove, Ronald H. (1994). "A Bellringer's Guide to the Church Bells of Britain". Seven Corners, p. 23.. הפיתוחים המודרניים כוללים שימוש בסימולטורים מבוססי מחשב המאפשרים למצלצלים להתאמן מבלי להפריע לסביבה על ידי שמיעת הצליל באוזניות בלבדDove, Ronald H. (1994). "A Bellringer's Guide to the Church Bells of Britain". Seven Corners, p. 364..

כמו כן, קיימים פעמונים המופעלים על ידי מקלדת המכונה קריון. לדוגמה, קריון הקתדרלה באברדין שבסקוטלנד, מכיל 48 פעמונים והוא מהגדולים מסוגו בעולםDove, Ronald H. (1994). "A Bellringer's Guide to the Church Bells of Britain". Seven Corners, p. 16.. למרות הטכנולוגיה, אמנות הצלצול הידני נותרה מסורת חיה, המחברת בין הקהילה להיסטוריה האקוסטית שלה.

 ראו גם 
 פעמון כנסייה
 קריון
 מגדל פעמונים

 לקריאה נוספת 
 Walters, H. B. (1908). "Church Bells". London: A. R. Mowbray & Co. Ltd.
 Dove, Ronald H. (1994). "A Bellringer's Guide to the Church Bells of Britain". 8th ed., Guildford: Seven Corners Press.
 Corbin, Alain (1999). "Village Bells: Sound and Meaning in the 19th Century French Countryside". London: Papermac.
 Baldwin, John et al. (2012). "Dove's Guide for Church Bell Ringers". 10th ed., Central Council of Church Bell Ringers.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:מקצועות מוזיקליים