חסן פכרוואן

חסן פכרוואן (או פאכרוואן, 4 באוגוסט 1911 - 11 באפריל 1979) היה דיפלומט ושר בממשלת מוחמד רזא שאה פהלווי, ממשלת השאה האחרון שלפני המהפכה באיראן. פכרוואן בלט לא רק בשל מעורבותו הפוליטית בממשלתו של מוחמד רזה שאה פהלווי ובסאוואכ, אלא גם בשל קשריו עם המנהיג הרוחני והפוליטי רוחאללה ח'ומייני.

 ביוגרפיה 
חסן פכרוואן, בנם של פתחוללה ואמינה פכרוואן, נולד בטהראן ב-4 באוגוסט 1911 (13 במורדאד 1290 לספירה על פי הלוח הפרסי). אביו מילא תפקידים ממשלתיים בכירים רבים, בין היתר היה מושל מחוז ח'וראסאן והשגריר באיטליה. אמו שהייתה ממוצא אירופאי מעורב, הייתה פרופסורית באוניברסיטת טהרן. היא זכתה בפרס ריברול הצרפתי היוקרתי, אותו מעניקה ממשלת צרפת לסופרים לא צרפתים הכותבים בשפה הצרפתית. קרובי משפחתה היו משליטי השושלת המלכותית בית הבסבורג של האימפריה האוסטרו-הונגרית.

בילדותו פכרוואן התלווה עם משפחתו הגרעינית לקהיר בעקבות מינוי של אביו לשמש כנציג דיפלומטי שם. הוא למד בבית הספר היסודי בליסיה פרנסס ולאחר שסיים את לימודיו בבית הספר היסודי הוא נשלח לעיר לייז' בבלגיה, שם למד גם בתיכון ובאוניברסיטת לייז'. לאחר מכן למד פכרוואן בבית הספר לתותחנים בעיר פואטייה, צרפת, וב-Ecole d'Application d'Artillerie במחוז פונטנבלו.

 קריירה 
בין השנים 1940 ו-1970, חסן פכרוואן מילא תפקידים שונים, רובם היו תפקידים בעלי חשיבות פוליטית, צבאית ודיפלומטית. בין התפקידים שמילא:
+התפקידשניםהערות שולייםנספח צבאי בפקיסטן1949–1950ראש המודיעין הצבאי1951–1953נספח צבאי בהודו1954–1957סגן ראש ארגון המודיעין והביטחון הממלכתי, האחראי על יחסי חוץ1957–1961סגן ראש הממשלה וראש הסאוואכ1961–1965שר ההסברה1965–1966שגריר בפקיסטן1966–1969שגריר בצרפת1969–1973יועץ בכיר במשרד בית המשפט1974–1979
פכראוון נודע כבעל חמלה רבה יותר בהשוואה לשאר מנהלי מחלקת הביטחון הלאומי והמידע. עם זאת, בשנת 1965 החליט מוחמד רזא שאה להחליף את פכראוון בחבר ילדות שלו, נמטאללה נסירי. פכראוון חזר לאיראן בשנת 1976, והוחלט להחזירו בחזרה לתפקיד למרות שכבר היה בגמלאות, כחלק ממאצי השאה לבלום ולרסן את השחיתות שפשתה בחצר המלוכה. מי שהיו מתומכיו של פכראוון נהגו לציין לטובה את האופי האריסטוקרטי שלו בנוסף לאינטליגנציה והאומץ המוסרי שלו, כדבר שהיווה מקור לנחמה עבור רבים בשנים 1978–1979, בתקופה בה בעקבות המהפכה האיראנית התבצעה השתלטות על האופוזיציה ותפיסה של השלטון.

 בתפקידו כראש הסאוואכ 
אחת מהחלטותיו הראשונות כראש הסאוואכ הייתה להימנע מכל צורה של עינויים במהלך חקירות.

 קשריו עם האייתוללה חומייני 
טקסט=|ממוזער|298x298 פיקסלים|חסן פכראוון
בממואר שכתבה אשתו של פכראוון, היא מתארת בפירוט את ארוחות הצהריים השבועיות שנהג לסעוד בעלה ביחד עם האייתוללה רוחאללה ח'ומייני בשנת 1963 כשח'ומייני היה נתון במעצר בית.

לדברי פכראוון: "האייתוללה נהג לומר בסגנון מזרחי-מלבב: תימסר [גנרל], אני סופר את הימים עד שנגיע ליום ארוחת הצהריים שלנו'". הוא תיאר את האייתוללה כאדם נאה מאוד, בעל נוכחות יוצאת דופן, כוח פיתוי וכריזמה רבה. השניים שוחחו ביניהם על דת, פילוסופיה והיסטוריה. הגנרל פכראוון גם מציין שהוא תפס את האייתוללה כאדם שאפתן וסודי מאוד. "עד כדי כך שזה גרם לי לסמר את השיער. זה היה מפחיד", אמר לאשתו.

אשתו של חסן פכראוון כתבה בזכרונותיה גם על הסיפור שפורסם, על פיו בעלה הוא זה שהציל חייו של האייתוללה ח'ומייני בשנת 1963. הוא נידון לעונש מוות והגנרל פכראוון היה נסער מכך, והיה סבור כי אם ח'ומייני יוצא להורג תקום מחאה מצד פשוטי העם באיראן. הוא היה מודע לכך שרוב אוכלוסיית המדינה מבוססת עליהם ולא על האליטות. את הטיעונים האלו פכראוון הציג בפני השאה ולאחר ששכנע אותו, הוא פנה גם לאייתוללה מוחמד-כאזם שריעתמדרי שהיה אז אחד המנהיגים הדתיים הבכירים של איראן, וביקש את עזרתו. האייתוללה שריעתמדרי הציע למנות את חומייני לאייאתוללה גדול ובעקבות כך הוחלט להוציא צו פתווה שהתקבל על ידי הגנרל פכראוון וסעיד ג'לאל טהראני בפני השאה.

 מעצר ומוות 
לאחר המהפכה האיראנית, פכראוון היה מראשוני פקידי השאה שהוצאו להורג. לא אושרה לו גישה להתייעצות עם עורך דין והאישומים שהוגשו נגדו היו מעורפלים. בהתחשב בעובדה שפרש לגמלאות בזמן המהפכה, הוצאתו להורג נראתה כלא-מוצדקת. פכראוון היה שחקן מפתח בשכנוע השאה להמתיק את גזר דין המוות של חומייני ב-1963, שנשלח בסופו של דבר לגלות במקום להוציאו להורג. ח'ומייני נשלח תחילה לטורקיה ולאחר מכן לעיראק, שם שהה עד להגלייה לצרפת ב-1978.

בזיכרונות שכתבה אשתו של פכראוון מתאת את המעצר, המאסר וההוצאה להורג של בעלה על ידי בית המשפט של המהפכה האסלאמית. היא טוענת כי הגנרל פכראוון נלקח מביתו ליעד לא ידוע. כאשר בנו ניסה ליצור איתו קשר, נאמר לו שהגנרל כלל לא נעצר אלא שהוא אורח של האייתוללה, אך למעשה הוא נשלח לכלא זמן קצר לאחר מעצרו.

לאחר שגזר דינו הוכרע ונפסק לו עונש מוות באמצע אפריל 1979, אמר פכראוון לשופטים שהוא קיבל על עצמו את כל האחריות אז, והוא מקבל על עצמו אותה כעת.

 הערות שוליים 

 קישורים חיצוניים 

 , פרויקט ההיסטוריה שבעל פה של אוניברסיטת הרווארד: תמליל ראיון עם פאטמה פכראוון שנערך על ידי ד"ר חביב לדג'וורדי, 3 במרץ 1983 (באנגלית)
 HolyCrime.com, חסן פכראוון – ביוגרפיה. אזהרה: אתר זה מכיל תיאורים גרפיים העלולים להיות בעיתיים
 Iranian.com, "ארוחת צהריים עם חומייני - כיצד ראש הסאוואכ לשעבר הציל את חייו של האייתוללה" (באנגלית)

קטגוריה:שרי ממשלת איראן
קטגוריה:ילידי 1911
קטגוריה:נפטרים ב-1979