עיתון האגודה המרכזית של יהודי גרמניה

עיתון האגודה המרכזית של יהודי גרמניה (בגרמנית: CentralVereins-Zeitung, CVZ) היה עיתון שבועי יהודי שפורסם בגרמניה בין השנים 1922 ו-1938. ה-CVZ היה הפרסום הרשמי של האיגוד המרכזי של אזרחי גרמניה בני דת יהודית (הידוע גם בשם "האיגוד המרכזי", "Central Verein, C.-V"). ה-CVZ נחשב לקולם של יהודי גרמניה המתבוללים, הליברלים-שמרנים. עם תפוצה של כ-40,000 עד 60,000 עותקים, ה-CVZ היה העיתון השבועי הפוליטי בעל התפוצה הגבוהה ביותר בקרב יהודי גרמניה.

 שם 
שם העיתון בגרמנית היה "CV-Zeitung" (קרי: צֶה פַאו צייטונג), קיצור של "CentralVereins-Zeitung" שפירושו "עיתון האגודה המרכזית". כינויו היה גם "CVZ". כותרתו המלאה של העיתון הייתה "CV-Zeitung: Blätter für Deutschtum und Judentum. Organ des Central-Vereins deutscher Staatsbürger jüdischen Glaubens e.V. CV-Zeitung": "כתב עת לתרבות גרמנית ויהודית. ביטאון האגודה המרכזית של אזרחי גרמניה בעלי אמונה יהודית e.V".

הקיצור e.V. בגרמנית פירושו „eingetragener Verein“, כלומר "אגודה רשומה".

זהו מונח משפטי שמציין שארגון או עמותה רשומים באופן רשמי בפנקס האגודות בגרמניה, ויש להם מעמד משפטי עצמאי בדומה ל"עמותה רשומה" בישראל.

כינויו היה ה"אלגמיינה צייטונג דס יודנטום" (עיתון כללי של היהדות).

 היסטוריה 
העיתון צמח מהמגזין החודשי (IdR) "" (ברייך הגרמני), שנוסד בשנת 1893 והיה הפרסום הרשמי הראשון של ה-CV. ה-CVZ השבועי נועד לענות טוב יותר על הצורך הרחב של חברי האגודה במידע ולאפשר לאיגוד להגיב במהירות על אירועים אקטואליים. הגיליון הראשון של ה-CVZ הופיע ב-4 במאי 1922, יורשו של ה-Allgemeine Zeitung des Judentums (עיתון כללי של היהדות).

כרוב העיתונים היהודיים האחרים, CVZ המשיך לפרסם בשנים הראשונות לאחר עלייתו של היטלר לשלטון ב-30 בינואר 1933, אם כי תחת הגבלות ולחץ חיצוני גובר. הגיליון האחרון של CVZ הופיע ב-3 בנובמבר 1938, זמן קצר לפני פוגרום נובמבר. לאחר מכן נאסרה הופעתו יחד עם כל שאר הפרסומים היהודיים שנותרו.

ה-CVZ היה פופולרי בקרב האוכלוסייה היהודית. זה היה השבועון הפוליטי בעל התפוצה הגבוהה ביותר בקרב העיתונות היהודית-גרמנית. עם זאת, אין נתונים מדויקים זמינים לגבי תפוצתו והתפתחותו. בשנת 1933 תפוצתו הוערכה ב-55,000 עותקים וירדה לכ-40,000 עותקים משנת 1935 ועד לאיסור על הדפסתו בשנת 1938.

 אוריינטציה פוליטית ואידאולוגית 
העיתון ייצג את האגף הבורגני, הליברלי-שמרני של יהדות גרמניה. על רקע מחויבותו לאומה הגרמנית ומטרתו לאחד את התרבויות הגרמניות והיהודיות, הוא ביקש להילחם באנטישמיות ולקדם שוויון זכויות ליהודים בגרמניה באמצעות פרסומיו. כותרת קודמו, "ברייך הגרמני" (Im deutschen Reich), הייתה ברוח העמדה האידאולוגית של האגודה ומחויבותה להיטמעות ולשילוב יהודים בגרמניה.

העיתון הציע אלטרנטיבה אידאולוגית לעיתונות של ארגונים פוליטיים יהודיים אחרים כגון היידישה רונשדאו הציוני, ביטאון התאחדות ציונית גרמניה או עיתונים ימניים יותר, כגון "Der Schild" (המגן) של ברית חיילי החזית היהודים או העיתון "Der Nationaldeutsche Jude" (היהודי הלאומי הגרמני) של אגודת מקס נאומן של איגוד היהודים הגרמנים-לאומיים.

הסוגיות הפוליטיות של התקופה נדונו בעיקר מנקודת מבט גרמנית. מדיניות יהודית ספציפית נדחתה, שכן העיתון לא רצה ליצור רושם של בידול. לקראת סוף שנות ה-20 ועם עלייתו של היטלר לשלטון, קולות מהדור הצעיר של חברי האגודה המרכזית הביעו ביקורת על העדיפות האידאולוגית הזו של הגרמניות באגודה ודרשו דגש רב יותר על תוכן יהודי. לדברי מבקריו, תפקידו כתומך עיתונאי נגד אנטישמיות וההצגה של יהדות גרמניה כחלק בלתי נפרד מהעם הגרמני באו על חשבון תפקידו הפנימי היהודי של העיתון כמתווך של חיים וחינוך יהודיים, כמו גם "שימור והחייאת תחושת הזהות היהודית הדועכת". הארגון ניסה להתמודד עם ביקורת זו, במיוחד לאחר עלייתו של היטלר לשלטון. במהלך שנות ה-30, ותחת לחץ גובר מהמצב הפוליטי הפנימי ורדיפות הנאצים, נעשו ויתורים אידאולוגיים גדולים יותר ויותר לציונים, במיוחד בנוגע להכשרה.

 משמעות 
העיתון הקדיש תשומת לב רבה לאנטישמיות במארג האירועים הפוליטיים האקטואליים, תוך מתן מידע וניתוח התסיסה של מפלגות ופוליטיקאים אנטי-דמוקרטיים ואנטי-יהודיים. במאמר הראשי של הגיליון הראשון כתב יו"ר הארגון יוליוס ברודניץ: "במאבק היומיומי, אסור לנו לפגר מאחור; עלינו להיות בעלי כתב עת שיבטיח את ההנהגה המתמשכת בכל ענייני עבודתנו, יחד עם כל החברים, עם כל יהדות גרמניה, ועם מתנגדינו." היה זה בין העיתונים שהכירו בחשיבותה של התנועה הנאצית בשלב מוקדם והזהירו באופן קבוע מפני הסכנות שהציבה המפלגה הנאצית.

כחלק מקמפייני המודיעין הנגדי והעלאת המודעות הציבורית, העיתון פנה הן לחבריו והן לקהל קוראים יהודי ולא יהודי רחב יותר. עותקים נשלחו ללא תשלום מדי שבוע לגופי ממשלה מרכזיים, פוליטיקאים במפלגה, אנשי דת בכירים ומובילי דעה אחרים בחברה הגרמנית. מיולי 1925, העיתון פרסם גם מגזין חודשי שסיכם את האירועים וההצהרות החשובים ביותר ושימש ליידע את הרשויות הגרמניות ואישי ציבור. עם זאת, לאחר עלייתו של היטלר לשלטון, נאלץ העיתון להפסיק את פרסום המהדורה החודשית. הן השבועון והן המהדורה החודשית משכו עניין מועט בחוגים לא יהודיים.

במיוחד לאחר עלייתו של היטלר לשלטון ועד לאיסור על קיומה של האגודה ב-1938, לעיתון היה גם תפקיד רוחני חשוב: מקור מידע מרכזי על התפתחויות פוליטיות בגרמניה ומחוצה לה, ומצד שני תמיכה מוסרית עבור הנרדפים והמודרים.

 ספרות 
 אברהם ברקאי: הגן על עצמך! האגודה המרכזית של אזרחי גרמניה בני דת יהודית (CV) 1893–1938. ג. ה. בק, מינכן 2002, .
 דיץ ברינג: דואליות מאוחדת. על מבנה הפרספקטיבות הפוליטיות ב|אגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני אמונה יהודית". בתוך: תומאס קבנר (עורך): "סופה של רפובליקת ויימאר. תחזיות ואבחנות בספרות ובעיתונות הפוליטית הגרמנית 1930–1933" (הוצאת זורקאמפ, בכריכה רכה. 2018). פרנקפורט 1982, , עמ' 182–205.
 ריינר ברנשטיין: בין אמנציפציה לאנטישמיות. העיתונאות של יהודי גרמניה כפי שמודגמת על ידי ה-"CV-Zeitung", ביטאון האיגוד המרכזי של אזרחי גרמניה בעלי דת יהודית, 1924–1933. עבודת דוקטורט, FU Berlin, ברלין [מערב] 1969, DNB 482606169.
 יעקב בורוט: עליית ההגנה היהודית בגרמניה, 1890–1895 – פרה-היסטוריה של ה-CV? בתוך: "ספר השנה של מכון ליאו בק". 36, 1991, , עמ' 59–97, doi:10.1093/leobaeck/36.1.59 (PDF; 3.1)מ"ב).
 קטרין דיל: העיתונות היהודית ברייך השלישי בין קביעה עצמית לשליטה חיצונית (Conditio Judaica. כרך 17). נימאייר, טובינגן 1997,  (וגם: אוניברסיטת מינכן, דיסרטציה) (פרק IV.2: ה"CV-Zeitung ;"Vorschau).
 אביתר פריזל: ההתפתחות הפוליטית והאידאולוגית של האיגוד המרכזי לפני 1914. בתוך: "ספר המחזור של מכון ליאו בק". 31, 1986, עמ' 121–147 doi:10.1093/leobaeck/31.1.121 (PDF; 2.2) ;מ"ב).
 ארנדט קרמר: יהודים גרמנים – השפה הגרמנית. מושגים וסכסוכים בשפה יהודית ואנטי-יהודית 1893–1933 (Studia linguistica Germanica. כרך 87). דה גרויטר, ברלין/ניו יורק, 2007, , עמ' 161–240, ובמיוחד: עמ' 175–182, urn (וגם: אוניברסיטת קלן, מחקר, 2005; Scan).
 אוטו דב קולקה, עזריאל הילדסהיימר: הארגון המרכזי של יהודי גרמניה ברייך השלישי וארכיונו (על השלמת פרויקט השיקום). בתוך: "ספר השנה של מכון ליאו בק". 34, 1989, עמ' 187–205, doi:10.1093/leobaeck/34.1.187 (PDF; 1.4) מ"ב).
 יורגן מתאוס: מאבק ללא בעלי ברית. האיגוד המרכזי של אזרחי גרמניה בעלי דת יהודית 1933–1938. בתוך: "ספר מחזור לחקר אנטישמיות". 8, 1999, , עמ' 248–278.

 קישורים חיצוניים 

 העיתון בפרויקט הדיגיטציה של Compact Memory בספריית האוניברסיטה של פרנקפורט אם מיין.

קטגוריה:עיתונות יהודית
קטגוריה:יהדות גרמניה
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:עיתונים בגרמנית
קטגוריה:גרמניה: עיתונים