דפנה (אופיץ-שיץ)

דפנה (בגרמנית: Die Dafne; 1627) היא אופרה גרמנית. הליברית נכתבה על ידי מרטין אופיץ (ששרדה) ואת המוזיקה הלחין היינריך שיץ (שאבדה). באופן מסורתי היא נחשבה לאופרה הגרמנית הראשונה, אם כי לאחרונה הוצע גם שהיא הייתה למעשה דרמה מדוברת עם מספרי שירים ובלט המשובצים בה.

 היסטוריה 
 התפתחות 
אופיץ היה חבר של שיץ וכתב עבורו שנים עשר טקסטים של מדריגל גרמני. בשנים 1625 ו-1626 ביקר אופיץ בחצר דרזדן, כדי לעבוד עם שיץ על סינג-קומדיה המבוססת על הדגם של דפני של יאקופו פרי. אופיץ כתב מחדש את הליברית אחרי רינוצ'יני, תרגם אותו לפסוקים אלכסנדריניים, והליברית שלו זכתה להערכה רבה עד כדי כך שעובדה לאיטלקית מאוחר יותר על ידי כותבים איטלקיים מאוחרים יותר. אופיץ ושיץ' נמשכו כנראה מהתוכן הדתי של היצירה, ולא מהמיתולוגיה הפגאנית הטהורה של דפנה או אורידיקה. מזכיר בית המשפט הסכסוני, יוהאן סוס השפיע כנראה גם הוא על הפרויקט.

 בכורה 
האופרה הועלתה בבכורה באולם האירועים של טירת הרטנפלס ליד טורגאו, סקסוניה במהלך נישואי הנסיכה סופיה אלאונורה מסקסוניה וג'ורג ' השני מהסה-דרמשטאדט ב-13 באפריל 1627. עם זאת, האופרה זכתה לתשומת לב מועטה בעיצומה של פעילויות אחרות במהלך הטקס, כולל קרבות דובים ב-7 וב-10 באפריל וציד זאבים ב-9 באפריל.

 אובדן ושחזור 
הפרטיטורה של שיץ לאופרה אבדה מתישהו במהלך מלחמת שלושים השנים. עם זאת, המוזיקולוג הגרמני ריינהרד סיהפר הצליח לשחזר את האופרה ב-2007.

 עלילה 
האופרה מחולקת לפרולוג וחמש מערכות.

 פרולוג 
אובידיוס מוסר בשבעה בתים של שישה פסוקים את כוחה של האהבה.

 מערכה א' 
רועי צאן מאוימים על ידי מפלצת באזור הכפרי. אפולו מגיע והורג את המפלצת לשמחתם של הרועים החוגגים שחרורם מהמפלצת.

 מערכה ב' 
קופידון ואמו מנהלים דיאלוג מר לפני שנקטעים על ידי כניסתו של אפולו. אפולו לועג לקופידון, וקופידון נשבע לנקום. מקהלת רועים שרה את תהילת קופידון.

 מערכה שלישית 
קופידון נוקם את נקמתו בכך שהוא גורם לאפולו להתאהב בדפנה. רועי צאן מהללים את הציד.

 מערכה רביעית 
קופידון חוגג את הניצחון שלו עם ונוס. הרועים שרים על אהבה.

 מערכה ו' 
אפולו רודף אחרי דפנה עד שהיא קוראת לעזרתו של אביה פניאוס, ההופך אותה לעץ דפנה. אפולו מחליט כי זר מענפיה יוענק מעתה ועד עולם למשוררים. רועים ונימפות רוקדים סביב העץ.

 הערכה מחודשת של מחקר מודרני 
ההופעה לא התחילה מסורת ראויה לציון בגרמניה, ווולפרם סטיודה (1991) העלה את ההצעה השנויה במחלוקת שדפנה היא למעשה דרמה מדוברת עם מספרי שיר ובלט מוכנסים. כתוצאה מכך, פרסומים עדכניים, כגון המהדורה האחרונה של מילון האופרה ניו גרוב, זהירים יותר במיוחס לטענת "האופרה הגרמנית הראשונה".

 יצירות דרמטיות נוספות של שיץ 
שתי דרמות אחרות המושרות בקנה מידה גדול מאת שיץ אבדו גם הן:
 Orpheus und Eurydike (דרזדן, 1638) - בלט המבוסס על המיתוס על אורפיאוס ואורידיקה, עם הליברית מאת אוגוסט בוכנר.
 Paris und Helena בלט מושר בחמש מערכות לליברית מאת דייוויד שירמר. נכתב לחתונה הכפולה בדרזדן של האחים מוריס, דוכס סקסה-זיץ וכריסטיאן הראשון, דוכס סקסה-מרסבורג.

 לקריאה נוספת 
 מקורות האופרה
 Seelewig (1644) מזיגמונד סטאדן, הראשון ששרד את האופרה הגרמנית
 פומונה (אופרה) (1671) של רוברט קמברט, האופרה הצרפתית הראשונה (אבודה)
 ונוס ואדוניס (אופרה) (1683) ג'ון בלאו, אופרה אמיתית ראשונה בשפה האנגלית.

 הפניות 

קטגוריה:אופרות
קטגוריה:אופרות בגרמנית
קטגוריה:מיתולוגיה יוונית
קטגוריה:יצירה שנכתבה על הזמן העתיק