בית הכנסת שמלצהוף

בית הכנסת שמלצהוף, הידוע גם בשם בית הכנסת רחוב שמאלצהוף (Synagoge Schmalzhofgasse), היה בית כנסת קהילתי במחוז השישי של וינה, מריהילף (Mariahilf), ברחוב שמאלצהוף 3. בית הכנסת נבנה בשנים 1883–1884 על פי תוכניותיו של האדריכל מקס פליישר בסגנון ניאו גותי, ונהרס במהלך ליל הבדולח בשנת 1938.

 היסטוריה 
בית הכנסת שמלצהוף היה בית כנסת קהילתי (Vereinssynagoge) של "אגודת בית הכנסת לרובעי מריהילף ונויבאו" („Tempelverein für die Bezirke Mariahilf und Neubau“). הוא היה הראשון מבין שלושה בתי כנסת שנבנו בווינה על פי תוכניותיו של האדריכל מקס פליישר. פליישר תפס את תכנון בית הכנסת כהמשך למסורת של הכנסיות הנוצריות, אשר מאופיינות במונומנטליות פנימית וחיצונית. הוא נבנה בסגנון ניאו־גותי וכלל לבנים חשופות, משום שעמדו לרשותו אמצעים מוגבלים, וכך יכול היה להימנע משימוש בעבודות פיסול יקרות. התכנון של פליישר נכרך בכיוון טקס התפילה הפרוטסטנטי: ארון קודש ודוכן החזן (הבימה) אוחדו למבנה אחד, ונוספו במה לאורגן ודוכן דרשות.

בשנת 1938, במהלך ליל הבדולח, הוצת בית הכנסת ונחרב כליל.

 המבנה 
בית הכנסת,, הוקם בחצר הגדולה של המבנה לשעבר "שמלצהוף", ועמד חופשי משלוש צידיו, כאשר רק צדו הצפוני גבל בבניין סמוך. הוא נבנה מלבנים חשופות, ומראהו התאפיין במגדלונים אחדים, בגגות בגבהים שונים, בשורות חלונות ובאפסיס בעל פרופורציות מאוזנות בצדו המזרחי. החלונות עוטרו בזכוכית צבעונית בעבודת עופרת.

חלל הפנים של בית הכנסת חולק לשלושה חלקים: בשני הצדדים הוקמו גלריות לנשים, שכל אחת מהן כללה 236 מקומות ישיבה. החלק המרכזי, שכלל 322 מושבים לגברים, הופרד באמצעות עמודים בגבהים משתנים, שחוברו ביניהם בקשתות מחודדות. עיטורי הפנים של בית הכנסת נעשו בצבעי שמן.

בשנים 1981–1984 נבנה בשטח שבו עמד בעבר בית הכנסת בית דיור מוגן לקשישים של עיריית וינה, על פי תוכניותיהם של האדריכלים ארווין כריסטוף, הארי גליק ושותפיו. בחזית האחורית של הבניין החדש, ברחוב שמלצהוף 3, הותקנה לוחית זיכרון שעליה נחקקה כתובת בגרמנית ובעברית. לוחית זו נותרה במקומה עד שנת 2010, אז הוסרה והוחלפה בלוחית חדשה שהוצבה בחזית הראשית של המבנה.

מאחר שלוחית הזיכרון ברחוב שמלצהוף 3, שהייתה מותקנת בגובה הרחוב בגומחה מתחת לבליטת חלון הבניין החדש, הושחתה ורוססה פעמים רבות, הוחלט בשנת 2010 להציב במקומה לוחית זיכרון שנייה עם נוסח חדש. הלוחית החדשה הוצבה בחזית הבניין הפונה אל כיכר לוקווייפלאץ 5–6.Julia Schilly: Neue Gedenktafel für zerstörte Synagoge. In: Der Standard vom 5. Oktober 2010, abgerufen am 13. März 2017.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:וינה: בתי כנסת שנחרבו בליל הבדולח