ירוסלימקה

ירוסלימקה (באוקראינית: Єрусалимка), הייתה שכונה יהודית בעיר ויניצה, העיר הראשית של מחוז פודוליה באוקראינה. השכונה הוקמה בסוף המאה ה-18 ונהרסה כליל בשנת 1942.

 רקע היסטורי 
העיר ויניצה נמצאת במערבה של אוקראינה על שני גדות נהר הבוג הדרומי. אזור פודוליה בו שוכנת העיר עבר תהפוכות שלטוניות רבות במהלך ההיסטוריה, אשר השפיעו רבות על האוכלוסייה היהודית שהתגוררה בתחומו.ממוזער|תיאור סכמטי של שכונת ירוסלימקהויניצה הייתה ידועה כמרכז מדיני ומסחרי מאז המאה ה-14, כאשר נכללה באיחוד הפולני-ליטאי. ב-1648 נכבשה על ידי מקסים קריבונוס, אחד ממפקד הקוזאקים של חמלניצקי, והייתה חלק מהמדינה הקוזאקית עד שנת 1654. בין השנים 1672–1699 הייתה בשליטת האימפריה העות'מאנית ולאחר מכן חזרה לשליטת האיחוד הפולני-ליטאי עד שנת 1793, כאשר עברה לתחומי האימפריה הרוסית עם החלוקה השנייה של האיחוד הפולני-ליטאי. הרפובליקה האוקראינית, שנוסדה בשנת 1921, לימים הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, הייתה חלק מברית המועצות עד לפירוקה בשנת 1991.
בתחום המושב (1793–1917) התקיימו ביטוי התרבות של המיעוטים, כגון שפה, חינוך וקהילה ללא הפרעה. השפה האוקראינית כמו גם היידיש הוכרו כשפות רשמיות והמוסדות הקהילתיים כגון בתי כנסת, כנסיות ובתי ספר הוכרו באופן רשמי.

ברפובליקה האוקראינית הסובייטית נקט השלטון מדיניות אידאולוגית אנטי-דתית מוצהרת: מוסדות דת נסגרו, פעילות דתית דוכאה, והדת הוגדרה כשריד בורגני. במקביל, הלאומיות עוצבה מחדש במסגרת סובייטית: הותרו ביטויים תרבותיים לאומיים כל עוד נותקו מהדת, והוכפפו לנאמנות למשטר הקומוניסטי. שפת הלימוד בכל בתי הספר הייתה רוסית והחינוך נועד לעצב “אדם סובייטי חדש” ולהחליש זהות דתית ולאומית עצמאית.

אפשר לראות בשנת 1922 כתחילת הקץ של החיים היהודיים בשכונת ירוסלימקה.

כאשר פלשה גרמניה לברית המועצות ביוני 1941, צפון מערב פודוליה, כולל העיר ויניצה, נכלל ב"נציבות הכללית של ווהלין ופודוליה" (בגרמנית: Generalkommissariat Wolhynien und Podolien). האַיְינְזַצְגְרוּפֶּן בסיועם של כוחות גרמניים סדירים והאוכלוסייה המקומית, טבחו באוכלוסייה היהודית באופן שיטתי עד סוף שנת 1942, כאשר הוחרבו כליל כל הקהילות היהודיות, כולל קהילת יהודי ויניצה. הנאצים השתמשו בהריסות בתי שכונת ירוסלימקה כדי לבנות סוללות ודרכי גישה לגשרים שמעל נהר הבוג הדרומי.

בין השנים 1941–1943 התקיים בשכונת ירוסלימקה גטו בו הוחזקו כ-800 בעלי מלאכה יהודים, ביניהם נגרים, חבתנים, חייטים, צבעים ויוצרי מוצרי עור, שהושארו זמנית במקום כדי לעבוד עבור הצבא הגרמני.
ממוזער|בית הכנסת על שם ליפשיץ. קומת הקרקע מושכרת לעסקים.
במוזיאון ויניצה להיסטוריה מקומית נשמרים אלבומי תמונות בהן הונצחו על ידי התושבים המקומיים הרחובות הצרים והבתים בסגנונות השונים יחד עם תושבי הרובע העתיק ירוסלימקה. מקורות נוספים באמצעותם אפשר לשחזר את מראה השכונה את אופייה, את תרבותה ואת תושביה הם אוספי האומנים המקומיים, בינים ציוריו של נתן אלטמן (1889–1970), סדרת הציורים "אגדות ירוסלימקה של ויניצה" של מיכאיל צלייביץ' לושק (באוקראינית: Лошак Михайло Цалевич) (2000–1919) וסדרת התחריטים של וסילי סילבסטרוב (באוקראינית: Василь Сильвестров) (1888–1937).

מחלקת השיווק והתיירות של עיריית ויניצה, בתמיכת קרן התרבות של אוקראינה, פיתחה סיור מודרך המחייה את ההיסטוריה של שכונת ירוסלימקה.

 תיאור השכונה ותושביה 
הנוכחות הראשונה של יהודים בעיר ויניצה מתועדת לשנת 1532. בפרעות ת"ח–ת"ט (1648) שנערכו ביהודים במהלך התקוממות הקוזאקים והצמיתים שהנהיג בוגדן חמלניצקי, נהרגו רבים מיהודים ויניצה. שנים רבות לאחר מכן שבו היהודים והתיישבו במקום, אך שלוש מרידות הקוזאקים (היידמקים) שהתרחשו בשנים 1734, 1750 ו-1768 גרמו שוב סבל רב ואבידות קשות לאוכלוסייה היהודית.
ממוזער|תחריט עץ של האומן וסילי סילבסטרוב המתאר את בית הכנסת העתיק ואת בית התלמוד

עם סיפוחה של ויניצה לאימפריה הרוסית וצירופה לתחום המושב גדלה האוכלוסייה היהודית בקצב מהיר, מ-691 איש בשנת 1767 ל-3,882 איש בשנת 1847 וכ- 11,689 איש בשנת 1897 ובשנת 1926 חיו בשכונה 21,800 איש שהיוו כמחצית מאוכלוסיית העיר ויניצה.

השכונה היהודית ירוסלימקה הוקמה בסוף המאה ה-18 כשכונה של בעלי מלאכה. התגוררו בה חייטים, סנדלרים, פרוונים, קצבים ונפחים, אך גם סוחרים, חנוונים ובעלי מפעלים עמידים.

קירות הבתים העתיקים בשכונת ירוסלימקה היו בנויים מעץ מחוסה משני הצדדים בתערובת של בוץ וקש. תחילה נבנה בית בן שני חדרים, אך כאשר המשפחה גדלה נוספו חדרים ככל שהמקום אפשר. קומת הקרע הייתה שקועה עד מחצית גובהה באדמה. הכניסה הייתה בקומה העליונה ואליה הובילו מדרגות. הגגות היו מכוסים בקש או בלוחות פח. בניית הבתים והרחבתם נעשו ללא כל תכנון ראשוני, לכן במרוצת הזמן הפכה השכונה למבוך של סמטאות ובתים צפופים. זאת הייתה ירוסלימקה התחתונה.

האוכלוסייה העמידה יותר עברה באופן הדרגתי לאזור הקרוב יותר למרכז העיר, לשכונת ירוסלימקה העליונה, שם נבנו בתי אבן בני שתי קומות מעל קומת קרקע בה פעלו לעיתים קרובות בתי עסק, בתי מלאכה וחנויות. בחלונות הותקנו תריסי עץ. לכל הבתים היו מרפסות, חלקן לא מקורות שהותאמו לבניית סוכה. הגגות המשופעים היו מכוסים ברעפים.

בתים אחדים היו בתי מידות שנמצאים בשימוש עד היום, דוגמת ביתו של התעשיין ברוך מויסביץ' לבוביץ', הבנוי בסגנון נאו-קלסי, בו פועלת תחנת הרדיו של העיר.

בשנת 1799 הותר ליהודי ירוסלימקה לסחור בשוק נובומיצקי (כיכר השוק) בימים קבועים מראש. כיכר השוק שימשה כמרכז העסקים של השכונת. בנוסף למוצרי מזון נמכרו בשוק גם מוצרים תעשייתיים ודברי מלאכה שונים. בשנת 1885 הועבר השוק מכיכר השוק לכיכר קליצ'נסקה, בקצה השני של רחוב סובורנה. השוק נסגר סופית בשנת 1931.
ממוזער|בית טיפוסי בשכונת ירוסלימקה התחתונה

 מוסדות הקהילה 
 מוסדות לימוד 
תלמוד התורה הראשון הוקם בשנת 1753 ברחוב ירוסלימקה ולמדו בו 40 תלמידים. תלמוד התורה השני הוקם בשנת 1894 ולמדו בו 120 תלמידים. בשנת 1909 היו רשומים שני בתי ספר פרטיים לבנות, בית ספר לבנים ובית ספר מקצועי. במאה ה-19 נבנו גם בית חולים ובית תמחוי.

בתי הספר היהודיים בהם התקיימו הלימודים ביידיש נסגרו בשנת 1926 ובמקומם הוקמו בתי ספר בהם שפת הלימוד הייתה רוסית.

 בתי כנסת 
בתחילת המאה העשרים פעלו בירוסלימקה 13 בתי כנסת, רובם בתי כנסת קטנים שהוקמו בירוסלימקה התחתונה, האזור העתיק של השכונה. היו אלה בתי כנסת של בעלי המלאכה, כגון בית הכנסת של העגלונים, בית הכנסת של האומנים ועוד.

בשנת 1731 מוזכר קיומו של בית הכנסת המרכזי (באוקראינית: головна синагога) מקהלתי ברחוב ירוסלימקה 6, בקרבת תלמוד התורה. המבנה הראשוני היה בן שתי קומות הבנוי משילוב של לבנים בקומת הקרקע ועץ בקמה הראשונה, עם גימור טיח ללא כל עיטורים, בעל חלונות רבים וגג משופע גבוה מכוסה ברעפים. במהלך השנים נוספו הרחבות באחד מצידי המבנה וגג הרעפים הוחלף בגג מפח. בית הכנסת היה מוקף מצדו האחד בגדר לבנים. בשנת 1924 כלל בית הכנסת שישה אולמות מרווחים שהיו יכולים להכיל אלף מתפללים. בית הכנסת נהרס בשנות ה-30 של המאה ה-20.
ממוזער|בית הכנסת על שם רייכר בו פועל בית ספר לספורט.
באזור ירוסלימקה העליונה נבנו במימונם של יהודים אמידים שני בתי כנסת שקיימים עד היום:

בית הכנסת של רייכר (באוקראינית: Синагога Райхер) נבנה בשנת 1903 ברחוב צ'רבונוקרסטיבסקה 11 על פי תכנונו של אדריכל העיר גריגורי ארטינוב ובמימונו של ד"ר רייכר. זהו בניין לבנים בן קומה אחת בסגנון נאו-גותי בעל חזית סימטרית, חלונות גבוהים וצרים ואולם מרכזי גבוה. בשנת 1922 הולאם הבניין והוסב למרכז ספורט ובשנת 1945 שופץ מכספי מועדון הספורט ספרטאק. בשנת 2025 פעל בו בית ספר אזורי לספורט לילדים ונוער. הוא מוגדר מונומנט היסטורי ועומד לעבור שיפוץ נרחב במימון העירייה.

בית הכנסת של ליפשיץ (באוקראינית: Синанога Ліфшиця) נבנה בשנת 1887 ברחוב סובורנה 62 על ידי האדריכל ניקולאי גורדנין במימונו של אחד מתושבי העיר העמידים ששמו ליפשיץ. המבנה הבנוי בסגנון נאו-מורי הוא בעל שתי קומות מעל קומת הקרקע אשר לה כניסה נפרדת.

המבנה הולאם בשנת 1927 והוסב למועדות על שם יוסיף סטלין. בתקופת מלחמת העולם השנייה פעל במבנה תיאטרון ובתום המלחמה הועבר לשימושה של האגודה הפילהרמונית האזורית.

הבניין הוחזר לקהילה בשנת 1992, שופץ על ידי הקהילה והוחזר ליעודו המקורי. קומת הקרקע מושכרת על ידי הקהילה לעסקים שונים.

 בית הקברות 
חברת קדישה בויניצה הוקמה בשנת 1654.

בית הקברות היהודי הוקם בשנת 1727. בית הקברות מוקף חומה ויש בו 500 מצבות. המצבה הישנה ביותר משנת 1829 והחדשה ביותר משנת 1941.

הערות שוליים

קטגוריה:אוקראינה: עיירות יהודיות
קטגוריה:יהדות אוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה