קלפי (מיתולוגיה)

קלפי, או קלפי מים (בגאלית סקוטית: each-uisge) הוא יצור משנה צורה מהמיתולוגיה הסקוטית החי בנהרות ואגמים. הקלפי מתואר בדרך כלל בדמות סוס אפור או לבן, המסוגל לאמץ צורה אנושית. הקלפי הוא בין השדים הנפוצים ביותר בפולקלור הסקוטי.

כמעט לכל גוף מים גדול בסקוטלנד יש סיפור של קלפי שקשור אליו, אך הסיפור הרווח ביותר הוא זה של לוך נס. לקלפי יש מקבילות ברחבי העולם, כמו הניקסי הגרמאני , הוויהווין  של מרכז אמריקה והבוניפ  האוסטרלי. מקורות הנרטיב אינם ברורים, אך ייתכן כי מטרות האגדות היא להרחיק ילדים ממקורות מים, ולהזהיר נשים צעירות מזרים נאים.

 אטימולוגיה 
טקסט=Early artwork showing several Celtic figures|ממוזער|חיה פיקתית המופיעה בציור קו של אבן הבתולה|366x366 פיקסליםהאטימולוגיה של המילה הסקוטית "קלפי" אינה ודאית, אך ייתכן שהיא נגזרת מהמילה הגאלית "קלפה" או "קיילפיץ'", שמשמעה "עגלה" או "סייח". השימוש המתועד הראשון במונח, מופיע סביב 1759 באודה מאת ויליאם קולינס. שמות המקומות "קלפי הואל" ו"קלפי הול" מדווחים במילון של הלשון הסקוטית העתיקה.

 אמונות עממיות 
ישנם פולקלוריסטים המגדירים אותו כרוח החיה לצד נהרות, בניגוד לסוס המים הקלטי ("each-uisge"), השוכן על גדות אגמים. עם זאת, בחלק מהאגדות, כמו אצל המשורר הסקוטי וולטר סקוט, למשל, נאמר כי הוא חי גם באגמים.

הקלפי מתואר בדרך כלל כסוס חזק ויפהפה. הוא מפתה אנשים לרכוב עליו ואז טורף אותם או רוכב איתם לתוך אגם שם הם טובעים. אחד המאפיינים המזהים הנפוצים של קלפי המים הוא פרסותיו ההפוכות מאלו של סוס רגיל, תכונה המשותפת גם ל"נייקור" מאיסלנד.
ממוזער|פסל הקלפים מוארים בלילה, פארק הליקס, סקוטלנד
ממוזער|"הקלפי" מאת הרברט ג'יימס דרייפר, 1913
באופן מסורתי, קלפי בצורתם האנושית הם זכרים. הם יכולים ללבוש צורה של דמויות אנושיות, ובתחפושת זו ניתן להבחין בעשב מים בשערם. סיפורים אחרים מתארים את הקלפי כשהוא מופיע בצורה אנושית כ"אדם מחוספס ופרוע שקופץ מאחורי רוכב בודד, אוחז בו ומרסק אותו", או כקורע וטורף בני אדם.

הגעת הנצרות לסקוטלנד במאה ה-6 הביאה לכך שמסורות שבעל פה של סיפורי עם ואמונות תועדו לראשונה בכתב על ידי נזירים נוצרים, אשר התאימו את האגדה למאפיינים נוצריים. כך למשל, הסיפורים אלה הקלפי שומר על פרסותיו אפילו בצורתו האנושית, מה שמוביל לקשר שלו עם התפיסה הנוצרית של השטן, בדומה לאל היווני פאן. המשורר הסקוטי רוברט ברנס כותב בשיר "פניה אל השטן" מ-1786 שהשטן הוא ששולח את הקלפי להזיק לבני האדם. התאמה נוספת לנצרות היא שבדומה אנשי זאב קלפי יכול להיהרג על ידי ירי בכדור כסף, ולאחר מכן נראה שהוא מורכב לא יותר מ"דשא ומסה רכה כמו מדוזה". כאשר קלפי מופיע בדמותו הסוסית ללא רתמה, ניתן ללכוד אותו באמצעות רצועה שעליה מוטבע סימן צלב, ולאחר מכן לרתום את כוחו למשימות שיהיו קשות לסוס רגיל.

 הקלפי של לוך נס 
הקלפי הוא בין השדים הנפוצים ביותר בפולקלור הסקוטי, ולכן כמעט לכל גוף מים סקוטי גדול יש סיפור על קלפי, אך הנפוץ ביותר הוא הקלפי של לוך נס. על פי האגדה, מירר הקלפי את חיי האנשים ששכנו בקרסבת האגם וחטף רבים מהם באכזריות. ג'יימס מקגרגור החליט לשים סוף לדבר. הוא ניגש לקלפי שלבש צורת סוס, והקלפי שחשב שמדובר בעוד קורבן נוח שמבקש לרכוב עליו, עמד וחיכה לו. אולם במקום לעלות על הסוס, מקגרגור הכה אותו וחתך את רסנו, מקור כוחו וחייו. הקלפי ניסה להתמקח עם מקגרגור ולשכנע אותו שיחזיר לו את רסנו, וטען שמקגרגור כלל לא יוכל להכניס את הרסן לביתו בגלל הצלב שמעל דלת הכניסה. אך כשהגיעו לבית, השליך מקגרגור את הרסן דרך החלון. אגדות נוספות קשורות באותו רסן, שעבר בירושה במשפחה והיה בעל כוחות כוחות ריפוי קסומים.

 ייצוגים אמנותיים 
אבנים פיקטיות מהמאות ה-6 עד ה-9, המציגות את מה שכונה "החיה הפיקטית", עשויות להיות הייצוגים המוקדמים ביותר של קלפי.

האמן הוויקטוריאני תומאס מילי דאו שרטט את הקלפי בשנת 1895 כעלמה מלנכולית כהת שיער המאוזנת על סלע, תיאור נפוץ בקרב אמנים בני התקופה. תיאורים אחרים מציגים את הקלפי כעלמות ליד הבריכה, כמו בציור השמן על בד של דרייפר משנת 1913. חוקרת הפולקלור ניקולה באון הציעה שציירים כמו מילי דאו ודרייפר התעלמו במכוון מדיווחים קודמים על הקלפי והמציאו אותו מחדש על ידי שינוי מינו ואופיו.

האמן הסקוטי אנדי סקוט יצר בשנת 2014 פסל של זוג פסלי פלדה מונומנטליים בגובה 30 מטר בדמות ראשי סוסים. הפסלים שזכו לשם הקלפיז, שוכנים בפארק ההֶליקס.

 ניסיונות להסבר 
ההיסטוריון צ'ארלס מילטון סמית' שיער כי מיתוס הקלפי עשוי מקורו בזרמי מים שיכולים להיווצר מעל פני האגמים הסקוטיים, ונותנים את הרושם של צורה חיה כשהם נעים על פני המים.

סיפורים על רוחות מים מרושעות שירתו את המטרה המעשית של הרחקת ילדים מאזורי מים מסוכנים, ודרך להצדיק בדיעבד מקרי טביעה. גם במיתולוגיה היהודית קיים שד בשם שברירי, הנוהג לעוור את מי שמנסה לשתות מאגם או נחל בלילה. תפקיד סוציולוגי נוסף של הסיפורים אודות הקלפי היה שהם שימשו כאזהרה לנשים ונערות להתרחק מזרים צעירים ומושכים.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:מיתולוגיה בריטית
קטגוריה:מיתולוגיה קלטית
קטגוריה:סקוטלנד: תרבות
קטגוריה:יצורים בדיוניים