פאניה ברון

פאניה אניסימובנה ברון (ברוסית: Фаня Анисимовна Барон; 1887 – 30 בספטמבר 1921) הייתה אנרכיסטית מהפכנית יהודייה רוסית. היא בילתה את שנות חייה המוקדמות בפעילות במסגרת תנועת הפועלים בשיקגו, אך לאחר המהפכה הרוסית ב-1917 עזבה לאוקראינה והצטרפה למאכנובשצ'ינה. בשל פעילותה האנרכיסטית היא נעצרה והוצאה להורג על ידי הצ'קה במהלך הטרור האדום.

 ביוגרפיה 
 ילדותה וחייה בארצות הברית 
פאניה נולדה ב-1887 בווילנה בשם פריידה אניסימובנה גרק, ובגיל צעיר היגרה עם משפחתה מהאימפריה הרוסית לארצות הברית, שם אימצה המשפחה את השם גרפנסון. בשיקגו היא החלה מערכת יחסים עם אנרכיסט יהודי-רוסי הגולה אהרן ברון, עמו השתתפה בתנועת הפועלים המקומית בהובלת פועלי התעשייה של העולם, שם היא הקדישה את עיקר זמנה וכספה להפצת תעמולה אנרכיסטית במפעל שבו עבדה. במהלך הפגנת פועלים ב-17 בינואר 1915 הותקפה פיזית בידי המשטרה ונעצרה, אך שוחררה בערבות שהעמידה הפעילה האמריקאית ג'יין אדמס.

 חזרתה לאירופה 
עם פרוץ מהפכת פברואר חזרו אהרן ופאניה ברון מצפון אמריקה. השניים השתקעו בקייב ברפובליקה העממית של אוקראינה, שם השתתפו בתנועת הפועלים המקומית. בעקבות מהפכת אוקטובר עברה הזוגיות לחרקיב, שם נטלו חלק בהקמת נבאט, קונפדרציה של אנרכיסטים אוקראינים. נוכח הדיכוי הפוליטי של התנועה האנרכיסטית נסעה פאניה ברחבי אוקראינה כדי לארגן פועלים ואיכרים, לסייע לאסירים ולהפיץ את השפעת נבאט. היא עצמה הייתה צירה בכל הקונגרסים והוועידות של נבאט, הן החוקיים הגלויים והן המחתרתיים.

הארגון נבאט הצטרף בהמשך למכנובשצ'ינה והעניק תמיכה רשמית לצבא המהפכני המורד של אוקראינה בפיקוד נסטור מאכנו. לאחר תבוסת התנועה הלבנה במבצע פרקופ בנובמבר 1920, הפנו הבולשביקים את נשקם אל בני בריתם האנרכיסטים ופתחו במתקפת פתע עליהם בכמה חזיתות. ב-25 בנובמבר 1920, נעצרו חברי נבאט, ובכללם אהרן ופאניה ברון, בחרקיב והועברו לבתי כלא ברוסיה. בכלא הוכתה פאניה בידי השומרים והוחזקה בתנאים קשים.

 בריחתה מהכלא 
ב-10 ביולי 1921 הצטרפה פאניה לבריחת אסירים שאורגנה בידי תא של האנרכיסטים המחתרתיים. היא הצליחה להימלט מכלא ריאזאן והגיעה למוסקבה, שם חיה ברחובות עד שהתגלתה על ידי אמה גולדמן ואלכסנדר ברקמן. בעזרתם, היא מצאה מחסה אצל גיסה סמיון ברון, שהיה חבר במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. היא גילתה לסמיון כי היא מתכננת לשחרר את בעלה מהכלא, והוא הבטיח לסייע לה, כאשר ברקמן דיווח כי שמרה על מצב רוח מרומם בזמן ההכנות לפריצה. אולם ב-17 באוגוסט 1921, היא אותרה ונעצרה שוב בידי הצ'קה, עוד בטרם הצליחה להוציא לפועל את תוכניתה.

היא הצטרפה לבעלה ולתריסר אנרכיסטים רוסים נוספים בכלא טגנקה, בזמן שקונגרס היסוד של הפרופינטרן התכנס. בניסיון למשוך את תשומת לבם של הצירים הסינדיקליסטים הזרים, הכריזו האנרכיסטים האסירים בטגנקה על שביתת רעב, שבה השתתפה גם פאניה.

 רדיפתה 
למרות מחאות רשמיות כלפי הנהגת הבולשביקים, טענות בדבר דיכוי פוליטי בברית המועצות הוכחשו שוב ושוב בידי השלטונות, כאשר לאון טרוצקי הצהיר: "איננו כולאים את האנרכיסטים האמיתיים, אלא פושעים ושודדים המסתתרים מאחורי הכינוי אנרכיסטים". לחץ בינלאומי ופנימי מתמשך אילץ את הממשלה לסגת, ולנין הורה על שחרור האסירים הפוליטיים האנרכיסטים בתנאי שיעזבו את המדינה. ב-17 בספטמבר 1921 שוחררו רוב האסירים האנרכיסטים והוכנו לגירוש, אך פאניה ברון ולב צ'רני נשארו במעצר. ברון הואשמה בשורה של עבירות פליליות, בהן זיוף הרובל הסובייטי, שוד וטרור. ההיסטוריון האנרכיסט הרוסי וולין דחה את האישומים נגד ברון וצ'רני, וטען כי הזיוף בוצע למעשה בידי סוכני הצ'קה.

 הוצאתה להורג 
בלילה שבין 29 ל-30 בספטמבר 1921 הוצאה פאניה ברון להורג בירי בידי הצ'קה. לפי עדותה של אמה גולדמן, היא התנגדה לגורלה עד הרגע האחרון ונישאה בכוח בידי אנשי הצ'קה למקום הוצאתה להורג. גולדמן ניסתה למחות על ההוצאה להורג, אך שוכנעה בידי חבריה לוותר, ולבסוף עזבה את ברית המועצות כשהיא מאוכזבת מאוד מהמהפכה הרוסית. לאחר 18 שנות מאסר, הוצא אהרן ברון עצמו להורג במהלך הטיהורים הגדולים.

 מורשת 
עם השנים הפכה מותה של ברון לסמל לגורלם של האנרכיסטים הרוסים שנפלו קורבן לדיכוי פוליטי סובייטי. עשורים לאחר הוצאתה להורג הוצאת הספרים ג'ורה שבסיסה בסידני קראה לספרייה שלה על שם פאניה ברון.

 לקריאה נוספת 



 ראו גם 
 אוכרנה

 קישורים חיצוניים 

 ספריית פאניה ברון  בהוצאת הספרים ג'ורה

 הערות שוליים 

 ביבליוגרפיה 

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים ליטאים
קטגוריה:אנרכיסטים יהודים
קטגוריה:אישים במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:יהודים שהוצאו להורג ברוסיה ובברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1887
קטגוריה:נפטרים ב-1921