הקהילה היהודית במאלגה

הקהילה היהודית במאלגה, ספרד, התקיימה בין המאות הראשונות לספירה הנוצרית ועד שנת 1492, שנת גירוש יהודי ספרד על ידי המלכים הקתוליים.

חייה של קהילת יהודי מאלגה ידעו עליות ומורדות בהתאם להשקפתם הדתית של שליטי האזור. הוויזיקוטים, שהשתייכו לנצרות האריאנית, אפשרו את היווצרות הקהילה ואת התפתחותה, וכך גם השושלות המוסלמיות המתונות, כגון שושלת בית אומייה והשושלת הנסרית. לעומת זאת השושלות בעלות ההשקפות הדתיות הנוקשות, דוגמת שושלת אל-מוואחידון והמלכים הקתולים של ספרד גרמו להידלדלותה של הקהילה ואף להיעלמותה.

קהילת יהודי מאלגה נוצרה מחדש במאה העשרים הודות להגירתם של יהודים ממרוקו, סאוטה ומלייה.

 תולדות הקהילה 
עיר הנמל מאלגה נוסדה במאה השמינית לפנה"ס על ידי הפניקים, שהשתמשו בה כתחנה בנתיב הסחר הימי שלהם.

למרות שלא נמצאו ממצאים ארכאולוגיים, או תיעוד, המעידים על נוכחות יהודית במקום בתקופה הרומית (218 לפנה"ס - 414 לספירה הנוצרית), סבורים החוקרים כי סוחרים יהודים כן פעלו בנמל מאלגה.

 השלטון הוויזיגוטי 
בתקופה הראשונה לשלטון הוויזיגוטים, שפלשו לחצי האי האיברי בתחילת המאה ה-5 לספירה, התקיימו תנאים נוחים להיווצרות קהילה יהודית במאלגה, מאחר שהוויזיגוטים לא התעניינו בהשקפות הדתיות של העמים הכבושים. מצבם של היהודים הורע לאחר שהוויזיגוטים המירו את דתם מנצרות אריאנית לנצרות קתולית בשנת 589 ועל כן קידמו יהודים בברכה ניסיונות מוסלמים להשתלט על האזור הדרומי של חצי האי. בתיאור כיבוש אל-אנדלוס על ידי טארק בן זיאד בשנת 711 מסופר במקורות נוצריים ומוסלמיים על כך שהיהודים סיפקו סיוע משמעותי לפולשים ואף הופקדו על הגנת המקום יחד עם המורים.Roth, Norman (1994), Jews, Visigoths and Muslims in medieval Spain : cooperation and conflict, pp.79–90, Leiden: Brill לאחר הכיבוש המוסלמי של העיר, שהייתה ידועה אז בשם מאלקה  (בערבית: مالقة), היהודים התיישבו מחוץ לחומות, בשכנות לסוחרים הג'נובזים.

 השלטון המוסלמי 
בין השנים 719 - 929 הייתה מאלגה תחת שלטון האמירות האומיית של קורדובה ובין השנים 929 – 1031 הייתה חלק מח'ליפות קורדובה. אלה היו תקופה של שגשוג כלכלי ותרבותי, בהן העיר התפתחה כנמל ומרכז מסחרי חשוב דבר ששפיע גם על חיי היהודים. תחת השלטון המוסלמי, קיבלו היהודים מעמד של ד'ימי, שהקנה להם זכויות קניין, חופש עיסוק מסוים, חופש פולחן, ואוטונומיה משפטית. במקביל הוטלו על היהודים מיסים נוספים, הם חויבו להיבדל בלבושם ובשמותיהם מהמוסלמים, נמנעה מהם גישה לרוב המשרות הציבוריות והם היו פסולים לעדות בבתי משפט מוסלמיים.

בשנת 1013 מנתה הקהילה היהודית במאלגה כ-200 איש והייתה גדולה וחזקה מספיק כדי לקלוט את היהודים הרבים שגורשו מקורדובה לאחר כיבושה על ידי הברברים. בין היהודים שהגיעו למאלגה היה שמואל אבן נגרילה, לימים שמואל הנגיד, והוריו של שלמה אבן גבירול. שמואל אבן נגרילה עבר לגרנדה בשנת 1020 לאחר שמונה לסופרו ויועצו של חבוס אל-מוצפר, שליט הטאיפה של גרנדה, ואחראי לגביית מיסים מיהודי הממלכה. שלמה אבן גבירול, נולד במאלגה בשנת 1021 ועבר לסרגוסה בעקבות פטרונו יקותיאל אבן חסאן, לאחר שהתייתם מהוריו.

עם קריסתה של ח'ליפות קורדובה בשנת 1031 הפכה מאלגה לבירת הטאיפה של מאלגה (1031 - 1057) (אנ') שנשלטה בידי שושלת חַמּוּדיד (אנ'). גם בתקופה זאת זכו יהודי מאלגה ליחס אוהד מצד השלטון, אך חוסר היציבות הפוליטית גרמה לעליית המיסים ולפגיעה בביטחון הקהילה. בשנת 1057 נכבשה טאיפת מאלגה על ידי באדיס בן חבוס מהשושלת הזירית, שליט הטאיפה של גרנדה, ונשארה תחת שלטון זה עד שנת 1073. גם בתקופה זאת נהינו היהודים מיחס סובלני של השלטון והקהילה המשיכה להתחזק. לאחר פרעות גרנדה (1066) בהן נרצחו כ-4,000 מיהודי העיר, קלטה הקהילה רבים מהיהודים שהצליחו להימלט.

התקופה שבין המאה העשירית ועד לסוף המאה האחת עשרה כונתה "תור הזהב של יהודי ספרד". היא התאפיינה בהתפתחות ההשכלה, הפיוט, הפילוסופיה והמדע ונוצרו בה קשרים תרבותיים וכלכליים עם קהילות יהודיות אחרות. מאלגה לא הייתה בין מרכזי התרבות הראשיים, אך הקהילה נהנתה משגשוג כלכלי, מפריחה תרבותית, מחופש עיסוק ומחופש פולחן.

מצבם של יהודי מאלגה הורע מאוד לאחר השתלטותו של יוסוף בן תאשפין, השליט הרביעי של שושלת אל-מוראביטון, שושלת מורית בֶּרבֵּרית אסלאמית, על האזור בשנת 1090. שלטון המוראביטון נמשך עד שנת 1147 ובתקופה זאת נשללו מהיהודים רבות מהזכויות שרכשו בתקופה הקודמת. חופש הדת וחופש העיסוק צומצמו והופעל עליהם לחץ גובר שגרם ליהודים רבים לעבור לאזורים הנוצריים המתונים יותר. השנים 1147 – 1153 התאפיינו בחוסר יציבות מדינית כאשר אלפונסו השביעי, מלך קסטיליה ולאון, ניסה לכבוש את אל-אנדלוס מידי אל-מורביטון. המאבקים על השלטון פגעו קשות ביהודי מאלגה.
ממוזער|פסלו של שמואל אבן גבירול במאלגה
עם נפילתה של שושלת אל-מורביטון השתלטה על אל-אנדלוס שושלת אל-מוואחידון, שושלת מורית בֶּרבֵּרית אסלאמית קיצונית. תקופת שלטונה (1153 – 1238) הייתה התקופה הקשה ביותר ליהודים תחת שלטון מוסלמי. השלטון הקפיד על אכיפת כל כללי הד'ימי בהתאם להשקפתו הדתית הבלתי מתפשרת. תחילה סולקו היהודים מכל תפקידיהם. בהמשך הוצאו טקסים דתיים לא מוסלמים אל מחוץ לחוק והיהודים אולצו לבחור בין מוות להתאסלמות או לגירוש. הרפורמות החמירו בשנת 1198 תחת שלטונו של אבו יוסף יעקוב "אל-מנסור " שקבע קוד לבוש מיוחד ליהודים. היהודים נאלצו ללבוש גלימה, בעלת שרוולים רחבים במיוחד, בצבע כחול כהה. היהודים המומרים חויבו ללבוש בגד מיוחד כדי להבדיל אותם מהמוסלמים ה"אמיתיים". הרדיפות הבלתי פוסקות גרמו ליהודים לעזוב את מאלגה.

בשנת 1239 נכבשה מאלגה על ידי מוחמד הראשון מהשושלת הנסרית (אנ') וצורפה לאמירות גרנדה. תקופת שלטונה של השושלת הנסרית באמירות גרנדה (1238 – 1487) הייתה תקופת פריחה מחודשת ליהודי האמירות בכלל וליהודי מאלגה בפרט.

היהודים היו הקהילה הזרה הגדולה ביותר באמירות גרנדה. הם התרכזו במספר ערים ביניהם מאלגה, אשר בהיותה נמל הציעה להם את האפשרות להתפרנס בתור סוחרים ויזמים. היהודים שבו למעמד של בני חסות, עם כל הזכויות והחובות הנובעות מכך. הם היו סוחרים, מתרגמים\מתורגמנים ורופאים.

בתקופה זאת פעלו במאלגה הרופא משה אבן שמואל אבן יהודה אל-ישראילי אל-מלאקי אל-אנדלוסי, שהיה ידוע בשם אבן שמואל , רבי אברהם בן מאיר בן זמרה, רבי שמעון בן צמח דוראן, המתרגמים והסופרים של המלך פרדיננד, שמואל ויוסוף אבן משה אלשקר, והמשורר משה אלשקר .

הפרעות שביצעו נוצרים קתולים נגד יהודים בממלכות קסטיליה ואראגון בשנת ה'קנ"א, היא שנת 1391, (מכאן הכינוי גזרות קנ"א) הובילו לגל הגירה גדול של יהודים לכיוון אמירות גרנדה המוסלמית. חלקם נקלטו על ידי קהילת יהודי מאלגה וחלקם הפליגו מנמל מאלגה לצפון אפריקה.

 השלטון הנוצרי 
פרדיננד השני מלך אראגון נכנס למאלגה ב-13 באוגוסט 1487 לאחר מצור (אנ') שערך ארבעה חודשים. העיר מאלגה הייתה באותה תקופה העיר השנייה בחשיבותה בממלכת גרנדה בהיותה נמל הסחר העיקרי על חופי הים התיכון.

כל השורדים המוסלמים והיהודים נלקחו בשבי ורכושם הוחרם. חלק מהשבויים נשלחו לצפון אפריקה בתמורה לשבויים נוצרים, חלקם נמכרו כדי לכסות את הוצאות המלחמה וחלקם חולקו בתור מתנות. חמישים נערות מוריות נשלחו לאחותו של המלך פרדיננד, אחרות ניתנו כמתנה לנשות החצר על ידי המלכה איזבלה.

ארבע מאות וחמישים יהודים נלקחו בשבי ונשלחו למצודת קרמונה (ספ'). לפני יציאתם, הפקידו היהודים בידי גובי המיסים של המלך זהב מוטבע ולא מוטבע ותכשיטים על חשבון סכום הכופר שהמלך קבע בעבור שחרורם. ב-9 בינואר 1489 אפשר המלך לעשרה יהודים לבקר בממלכת קסטיליה כדי לבקש מהקהילות היהודיות שם עזרה בתשלום הכופר. ההיסטוריון היהודי שלמה אבן וירגה מספר בספרו "שבט יהודה" כיצד נשלח על ידי הקהילה היהודית לאסוף את הכסף הדרוש לשחרור השבויים, וכיצד הצליח לגייס 20,000 מטבעות זהב. ב-6 ביוני 1489, לאחר שכל הכסף שולם, הכריזה המלכה אליזבט שהיהודים חופשיים לבחור אם להישאר במלאגה או לעזוב.

עבור חמישים המשפחות שנשארו במאלגה הקציב המלך ב-22 ביוני 1490 שטח של 11,250 מ"ר לבניית רובע המגורים החדש. על הבתים ברובע להיות צמודים זה לזה כך שתיווצר חומה המפרידה בין הרובע לבין בתי הנוצרים. קודם לכן, ב-10 ביולי 1489, ציווה המלך להעניק לשמואל, מתרגמו וסופרו, שלושה זוגות בתים בפרבר מלאגה עבורו ועבור יהודה אלשקר, אחיינו, ומשפחותיהם בתמורה לשירותים שהעניקו למלך. הנוכחות היהודית בעיר גרמה לחיכוכים בלתי פוסקים עם הנוצרים, בעיקר על רקע כלכלי כך, שבאפריל 1491 דרשו הנוצרים לסלק את היהודים מהעיר.

צו הגירוש של יהודי מאלגה פורסם בתחילת חודש מרץ 1492, לפני פרסום צו הגירוש של יהודי הממלכות קסטיליה וארגון ב-31 במרץ 1492. שלושים ושמונה משפחות הפליגו יחד ממאלגה על ספינה אחת ויהודים רבים אחרים הפליגו מנמלים קרובים על ספינות נוספות. משפחותיהם של המתרגמים שמואל ויהודה אלשקר, שכללו יחד 42 איש, הורשו לקחת איתן רכוש רב יותר משאר היהודים.

 התחדשות הקהילה היהודית 
ממוזער|בית הקברות היהודי העתיק במאלגה
היהודים התחילו לחזור למאלגה לאחר שהאינקוויזיציה הספרדית בוטלה סופית ב-15 ביולי 1834 על ידי מריה כריסטינה, נסיכת שתי הסיציליות, אלמנתו של פרננדו השביעי, מלך ספרד. בסוף המאה ה-19 חיו במלגה שבעה עשר יהודים. הוכחה לנוכחות יהודית במאלגה במאה ה-19 משמש בית הקברות העתיק שנחנך בשנת 1867.

הקהילה היהודית החדשה נוסדה במאה העשרים, הודות להגעתם של יהודים ממרוקו, סאוטה ומלייה. בשנת 1950 חיו במאלגה 250 יהודים ובשנת 2000 קרוב ל-1,500. הקהילה מספקת את כל שירותי הדת כגון טקסי ברית מילה, בת מצווה ובר מצווה וחתונות ומעניקה תעודות כשרות לעסקים. בקהילה מתקיימים שיעורי תורה לגברים, נשים וילדים.

בית הכנסת החדש במאלגה נחנך בשנת 1965. 

בשנת 2022 הוצגה יוזמה של הארגון Comunidad Judía Internacional, התומך בקרן מורשת יהדות ספרד (בספרדית:Sephardic Heritage Foundation), להקמת המוזיאון האינטראקטיבי הראשון בעולם המוקדש להיסטוריה ולתרבות יהודי ספרד. המוזיאון המתוכנן ייבנה בין בניין עיריית מאלגה לבין מוזיאון פיקאסו, לא הרחק מפסלו של שלמה אבן גבירול, שהוקם בשנת 1970.

במאלגה יש שני בתי קברות יהודיים:

בית הקברות העתיק, הנמצא בתוך העיר, נפתח ב-1 באוקטובר 1867 כחלק מבית הקברות הכללי סאן רפאל. בשנת 1888 נסללה דרך סאן רפאל (בספרדית: Camino de San Rafael) כדי לאפשר גישה נוחה אליו. בית הקברות סאן רפאל נסגר בשנת 1987 ובשנת 2020 הוכשר שטחו לטובת פארק סאן רפאל. באותה שנה אישרה העירייה את פרויקט שיקום ושימור בית הקברות היהודי הקטן שנותר במקומו. השיפוץ יכלול שיפור דרכי הגישה, שיקום מצבות שהושחתו בשנת 2014 ושיפוץ הגדר.

בית קברות שני נמצא במרחק של כ-20 ק"מ ממאלגה בעיירה קאסאברמחה (בספרדית: Casabermeja) הוא נבנה במאה ה-18 ומשרת את כל האוכלוסייה היהודית באזור קוסטה דל סול. 

הערות שוליים

קטגוריה:יהדות ספרד
קטגוריה:מאלגה