המצור על ליידיסמית'

המצור על ליידיסמית' (באנגלית: Siege of Ladysmith) היה אחד הקרבות המרכזיים במלחמת הבורים השנייה, ונמשך מה-2 בנובמבר 1899 ועד ה-28 בפברואר 1900 בעיר ליידיסמית', מחוז נטאל שבדרום אפריקה.

המצור סימן שלב קריטי במערכה בין בריטניה לבין הרפובליקות הבוריות של דרום אפריקה.

רקע

המלחמה נבעה מסכסוך רב-שנים בין הבריטים לבורים, מתיישבים ממוצא הולנדי וגרמני, סביב שליטה במחוזות עשירים בזהב ויהלומים בדרום אפריקה. ב-12 באוקטובר 1899 פלשו יותר מ-21,000 חיילים בורים אל הקולוניה הבריטית של נטאל, במטרה להשתלט על השטח האסטרטגי ולנתק את כוחות בריטניה מערי התשתית המרכזיות. הגנרל הבריטי ג'ורג' סטיוארט וייט הציב את כוחותיו סביב העיר לדיסמית' ולא נסוג דרומה, למרות האזהרות שקיבל בשל חולשת הקווים והסכנה להסתערות בורית. לקראת הקרב, ריכז וייט בעיר את מרבית הציוד והאספקה, והשאיר בעיר גם אזרחים ולא לוחמים.

מהלך הקרב
הקרב המרכזי החל ב-29 באוקטובר 1899, כאשר הבריטים יצאו במאמץ התקפי כנגד עמדות הבורים צפונית לליידיסמית', בעזרת שלושה כוחות לוחמים עיקריים. למרות זאת, המודיעין הבורי הצליח לקלוט כמעט כל תנועה של הבריטים, והיתרון הטופוגרפי של הגבעות סביב העיר שיחק לטובת הבורים. הקרב הסתיים בתבוסה בריטית קשה, כאשר הכוחות הבריטיים נסוגו לעיר וסבלו מאבדות של כ-1,400 לוחמים, מתוכם כ-900 נשבו עם ארבעה תותחי הרים. הבורים במקביל סבלו כ-200 נפגעים בלבד. בתוך ימים ספורים נותק קו הרכבת מדרום לליידיסמית' והחל המצור הרשמי.

המצור לווה בקשיים לוגיסטיים קשים; כוחות הבריטים מצאו עצמם נצורים ללא מזון טרי, אך בזכות הגבורה של לוחמי חיל הים שהביאו תותחי ים לאזור, הצליחו להדוף חלק מהפגזות הבורים. בקרב לאורך החודשים הבאים נערכו התקפות נוספות סביב העיר, והבורים ניסו לתפוס עמדות מפתח כמו גבעת ווגן ועמק קיסר. מלבד הלחימה, התקיים מאבק הישרדות קשה עבור הנצורים. תנאי המזון הידרדרו עד שהתושבים הבריטים נאלצו לשחוט את סוסיהם למאכל. פשיטות בוריות אינטנסיביות התרחשו, אך רוב ההסתערויות נהדפו. המורל הבריטי נפגע מהכבדה ממושכת של הארטילריה הבורית ומההצעות להיכנע מצד המפקדים. גנרל וייט סירב בתוקף למסור את העיר ושימר את רוח הלחימה, למרות ההוראות של הפיקוד הבריטי להתכונן לכניעה.

המצור הסתיים ב-28 בפברואר 1900 כאשר כוחות הבריטים, בפיקודו של הגנרל רדוורס בולר הצליחו לפרוץ את טבעת המצור הבורית ולהגיע לעיר. שחרור ליידיסמית' נחשב לנקודת מפנה משמעותית, שכן בכך נמנעה קריסה של אחיזה חיונית עבור הבריטים ורוח הקרב הבורית נבלמה בנטאל. הניצחון שופר את תדמית בריטניה, ושימש דחיפה מוראלית לאחר סדרת תבוסות קודם לכן במלחמה. ההכרח של הבריטים להגן על כוח כה גדול ולפרוץ את המצור נתן מגבלות על אסטרטגיית הפיקוד הבריטי והכריח אותו להימנע מתנועות התקפיות אחרות עד לסיום המערכה בליידיסמית'.

אחרית דבר
המצור על ליידיסמית' התרחש במקביל למצורים נוספים על קימברלי ומייפקינג בצפון. לחצם של הבורים בשלושת הערים הנצורות אילץ את הבריטים לרכז מאמצי שחרור, וגרם לעומס לוגיסטי ולשיבושים רחבים בתוכנית הלחימה הגנרלית של הצבא הבריטי. האסטרטגיה הבריטית סביב שחרור ליידיסמית' גילמה את המתח בין הרצון לבלום פלישה בורית לבין הצורך בפריצת מעגלי מצור. לאחר הסרת המצור על העיר, הבריטים יזמו סדרת מהלכי מנע והתקפה שהובילו לסיום הלחימה בנטאל ולדחיקת הבורים ממוקדי השפעה באזור.

המצור על ליידיסמית' הוכיח את עוצמת הלחימה של הבורים לצד נחישותם של הבריטים להגן על ראשי גשר אסטרטגיים בדרום אפריקה. התבוסה והסבל שנגרם לנצורים, לצד שחרור העיר בפברואר 1900, הציבו את ליידיסמית' כסמל למאבק מתמשך ושלב קריטי בהתפתחות המלחמה השנייה נגד הבורים. המורשת של קרב זה משמשת עד היום מקור ללמידה בעניין אסטרטגיות מצור וסבל הישרדותי בכוחות נצורים. כאשר נכנסו הכוחות של בולרס ושחררו את ליידיסמית', נזקפת לזכותו של וייט, שפיקד על הכוחות הנצורים, אמירה שהפכה לסמל לכוח העמידה הבריטי:

ראו גם
 המצור על לאקנאו
 מלחמת הבורים

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:מלחמות הבורים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: קרבות