לידיה צ'ארסקאיה

לידיה אלכסייבנה צ'ארסקאיה (ברוסית:Ли́дия Алексе́евна Чар́ская
,  31 בינואר 1875 – 18 במרץ 1937) הייתה סופרת, בעיקר לילדים, ושחקנית רוסייה. שמה האמיתי היה לידיה צ'ורילובה, בת לבית וורונוב.

קורות חייה
200px|ממוזער|ימין|לידיה וורונובה בגיל 10
לידיה אלכסייבנה וורונובה נולדה בסנקט פטרבורג ב-1875, ללוטננט אלכסיי אלכסנדרוביץ' וורונוב (יליד 1850), ששירת בגדוד רגלי קל של המשמר הקיסרי שהוצב באקדמיה להנדסה על שם ניקולאי, ולאנטונינה דמיטרייבנה קרחוטקינה (ילידת 1851). הוריה של לידיה נישאו שנה קודם לכן, ב-18 בינואר 1874. סנדקיה של הסופרת לעתיד היו סבה מצד אביה, מייג'ור גנרל אלכסנדר אלכסייביץ' וורונוב, ודודתה מצד אמה, אולגה דמיטרייבנה קרחוטקינה. סבה של לידיה מצד אמה היה הסוחר דמיטרי סרגייביץ' קרחוטקין מסנקט פטרסבורג (שמת לפני לידתה). אביה של לידיה היה במקור מהנדס צבאי ובשנת 1913 עלה לדרגת גנרל לוטננט. ברומן האוטוביוגרפי שלה "בשביל מה?" כתבה לידיה צ'ארסקאיה שאמה, אנטונינה, נפטרה בלידה, והיא גולדה בילדותה על ידי אחיותיה של אמה. חודש לאחר יום הולדתה ה-10 של לידיה, בפברואר 1885, הגיש אלכסיי וורונוב בקשה שילדתו תתקבל ללימודים במכון פבלובסקי פנימייה לנערות אצולה (כיום הגימנסיה מספר 209). לידיה התחילה ללמוד שם שנה לאחר מכן.  בנובמבר 1885, נשא  אביה לאישה בצארסקויה סלו את בת דודתו אנה פבלובנה וורונובה (ילידת 1857), בתו של גנרל הארטילריה פאבל אלכסייביץ' וורונוב, ; מנישואים אלה נולדו ארבעה ילדים נוספים: פאבל (יליד 1886), אלכסנדר (יליד 1888), אנה (ילידת 1891) ונטליה (ילידת 1895). לידיה צ'ארס'איה לא התסדרה עם אמה החורגת.
צ'ארסקאיה עבדה בין 1898–1924 כשחקנית בתיאטרון אלכסנדרינסקי. בין 1901 ל-1916 היא פרסמה מעל שמונים ספרים, רבים מהם רבי מכר.

חייה הפרטיים
צ'ארסקאיה התחתנה עם הקצין בוריס צ'ורילוב, אולם נישואיהם היו קצרי ימים. אחרי שהתגרשו, צ'ארסקאיה התמסרה ללימודים ולגידול בנה, יורי.

פעילותה הספרותית
רוב יצירותיה פורסמו על ידי בתי ההוצאה לאור " מ.א.וולף  וי. קנבל . עם זאת, הקריירה הספרותית שלה לא העשירה את צ'ארסקאיה: היא קיבלה שכר רק עבור המהדורות הראשונות, אם כי ספריה היו כה פופולריים עד שהודפסו מחדש פעמים רבות.

זיכרונותיה של נערת פנימייה  זיכרונותיה של נערת פנימייה (Записки институтки, 1901) והנסיכה  ג'וואחה  (Княжна Джаваха,1903) הם שני רומנים שפורסמו זמן קצר זה אחר זה והם קשורים ביניהם בזכות הסביבה והדמויות . 
הראשון, בהשראה אוטוביוגרפית, מתרחש בפנימיית הבנות פבלובסקי הקפדנית, שם למדה הסופרת עצמה במשך שבע שנים. הוא מספר, בצורת יומן, את חיי היומיום של תלמידה צעירה באווירה של כללים קשוחים, קשרים רגשיים ומתחים פנימיים. 
הרומן השני, מעין המשך אידיאלי, מתמקד בדמותה של הנסיכה הגאורגית נינה ג'וואחה, אחת מחברותיה הכריזמטיות והאהובות ביותר של הגיבורה, המתוארת בנימה כמעט מיתולוגית. שני הספרים זכו להצלחה עצומה בקרב קוראים מתבגרים באותה תקופה והודפסו מחדש פעמים חוזרות.

בשנות ה-1940 כשכתב את הרומן שלו "דוקטור ז'יוואגו" אמר בוריס פסטרנק שהוא כתב "כמעט כמו צ'ארסקאיה", כשהוא התכוון שרצה שהכתיבה שלו תהיה נגישה ושתהיה אהובה אף על ידי תופרת או שוטפת כלים".  

צ'ארסקאיה כתבה ארבעה סוגי רומנים: כאלה שעלילתם התרחשה בפנימיות לבנות מהאליטה, רומנים היסטוריים על נשים, רומנים בעלי אופי אוטוביוגרפיה שסיפרו על מהלך חיי הגיבורות משנות הפנימייה ועד להשגת קריירה, וכן ספרי בלשים והרתפקאות. הנושא המועדף במרבית ספריה היה הידידות בין נשים.
גיבורותיה היו בדרך כלל נערות ונשים עצמאיות שחיפשו הרפתקאות או יציאה מהשגרה היומיומית. 
המבקרים העירו כי מאפיינים אלה הסבירו במידה רבה את הפופולריות הרבה של יצירות צ'ארסקאיה בקרב נערות צעירות ברוסיה של תחילת המאה ה-20
ההערצה לצ'ארסקאיה התחילה לדעוך ב-1912 אחרי שהסופר והמבקר קורניי צ'וקובסקי פרסם מאמר שבו מתח בקורת על ספריה על כי היו כתובים לפי נוסחה שחוקה ותוך כדי הגזמת הריגושים הנשיים.
חייה בעת המשטר הסובייטי
250px|ממוזער|שמאל|צילום של הסופרת ב-1913 בדאצה' שלה בססטרורצק
היא הפסיקה לפרסם ב-1916 וב-1920 המשטר הסובייטי החדש הטיל עליהם חרם. החל מ-1924 ועד יום מותה ב-1938 היא חיה בעוני ונעזרה בתמיכת ידידיה. לאורך תקופת השלטון הסובייטי יצירותיה נחשבו לנחותות, אם כי ישנן הרבה עדויות שהנערות הסובייטיות המשיכו לההנות מהן בסתר, לפחות בשנות ה-1930.
בתקופת התפרקות המשטר הקומוניסטי בברית המועצות בשנות ה-1980 המאוחרות ובשנות ה-1990 ספריה ידעו עדנה מחודשת והרבה מספריה הוצאו שוב לאור.

מבחר ספרים

צ'ארסקאיה כתבה מעל 80 ספרים, 20 מעשיות, ו200 שירים.
 Записки институтки (1901)
 Княжна Джаваха (1903)
 Сирена (1907)
 Записки маленькой гимназистки (1908)
 Сибирочка (1908) — повесть
 Смелая жизнь (1905) — историко-биографическая повесть о жизни и военных подвигах Надежды Андреевны Дуровой — первой в России женщины-офицера.
 Вторая Нина (1909)
 За что? (1909) — סיפור אוטוביוגרפי Моя жизнь. Сказка и быль.
 Лесовичка (1909)
 Джаваховское гнездо (1912)
 Щелчок (1912)
 Лара Бессонова / Под колесом старой мельницы (1912)
 Особенная (1912)
 Сестра Марина (1913)
 Волшебная сказка (1915)
 Тайна Института (1916)
 Некрасивая (1912)
 Счастливчик (1912)
 Приютки

לקריאה נוספת
The Gale Encyclopedia of Russian History. Macmillan Reference. 2004.
 Solomon Volkov St. Petersburg: A Cultural History. Simon and Schuster.1995 p. 166. .

הערות שוליים

קישורים חיצוניים

קטגוריה:סופרות רוסיות
קטגוריה:סופרות סובייטיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון רוסיות
קטגוריה:שחקניות המאה ה-19
קטגוריה:שחקניות תיאטרון סובייטיות
קטגוריה:סופרות רוסיות הידועות בשם עט
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער רוסים
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה רוסים
קטגוריה:כותבות אוטוביוגרפיה
קטגוריה:נוצרים אורתודוקסים
קטגוריה:נשים במאה ה-19
קטגוריה:נשים במאה ה-20
קטגוריה:צנזורה בספרות
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אישים
קטגוריה:ילידות 1875
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1875
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1938
קטגוריה:נפטרות ב-1938