נינו הקדושה

נינו הקדושה (בגאורגית: წმინდა ნინო; בארמנית: Սուրբ Նունե ביוונית: Ἁγία Νίνα; בערך 296 – בערך 338 או 340) הייתה האישה שניצרה את גאורגיה. היא נולדה בירושלים ועברה לממלכת איבריה, באזור גאורגיה של ימינו שם הטיפה לנצרות והפכה את איבריה למדינה השנייה שקיבלה על עצמה את הנצרות באופן רשמי.

קברה משמש כיום כמקום עליה לרגל, הוא נמצא במנזר בודבה בקאחתי, מזרח גאורגיה. היא הפכה לאחת הקדושות הנערצות ביותר של הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית והסמל שלה, צלב הגפן הפך לסמל לנצרות הגאורגית.

 ראשית חייה 
 מקורות וזהות 
על חייה של נינו קיימות מסורות אחדות, לעיתים סותרות, הנשמרות בכנסיות השונות. על פי המסורת האורתודוקסית, נינו נולדה בסוף המאה ה־3 בעיירה קולסטרי בפרובינציית קפדוקיה הרומית, שבאסיה הקטנה, למשפחה מכובדת. אביה, זבולון (או זאבולון), מתואר לעיתים כמצביא רומאי ולעיתים כיהודי מירושלים, אמה נקראה סוסנה (או שוזנה), ולפי המסורת הייתה אחותו של הפטריארך יובנאל הראשון מירושלים. מצד אביה הייתה נינו קרובת משפחה של גיאורגיוס הקדוש.

לפי המסורת הקתולית הרומית, שמצוינת בכתבי טיראניוס רופינוס, מקורה של נינו אינו ברור והיא הגיעה לגאורגיה כשפחה ולא מרצונה החופשי.

 ילדות וחזון השליחות 
שמאל|ממוזער|341x341 פיקסלים|מיכאיל סבינין - מרים הבתולה מברכת את נינו הקדושה (1882)כשהייתה בת 12 החליטו הוריה לעזוב הכל ולעבור לגור בירושלים. אביה הלך לחיות במנזר במדבר ואמה עברה לגור במנזר המטפל בנשים חולות ונזקקות. הבת נינו נמסרה להשגחת נזירה מבית לחם בשם שרה, שם התחנכה ברוח הנצרות ולמדה עברית, תאולוגיה, פילוסופיה ומדעים, דודה, הפטריארך יובנאל, פיקח על חינוכה וניבא לה עתיד מזהיר. על פי המסורת, בהיותה נערה בת 14 חוותה נינו חזון שבו הופיעה בפניה מרים הבתולה וציוותה עליה לצאת אל “ארץ הצפון”, גאורגיה (שנקראה אז איבריה) ולהפיץ בה את הבשורה הנוצרית. באותו חזון העניקה לה מרים צלב עשוי זמורות גפן, בעל זרועות שמוטות. על פי האגדה היא התעוררה עם הצלב בידיה וקשרה אותו בשערה. צלב הגפן הפך מאז לאחד מסמליה המרכזיים של הנצרות הגאורגית. ממוזער|אייקון של נינו הקדושה בקתדרלת סווטיצחובלי .

 רומא, ארמניה והבריחה לאיבריה 
בעידודו של דודה היא עזבה את ירושלים והחלה במסע לרומא. בזמן שהותה ברומא, נינו פגשה והטבילה את הנסיכה הריפסימה ואת האומנת שלה, גאיין. באותה תקופה, הקיסר הרומי היה דיוקלטיאנוס (284–305), שנודע לשמצה ברדיפת נוצרים. דיוקלטיאנוס התאהב בהריפסימה וביקש להינשא לה, אך נינו, הריפסימה, גאיין וחמישים בתולות נוצריות נוספות נמלטו.

בממלכת ארמניה העתיקה נינו השתייכה לקהילה של 35 בתולות. הן הטיפו לנצרות בממלכה הארמנית עד שהמלך טירידאטס השלישי  הורה לענותן ולערוף את ראשיהן. נינו לבדה הצליחה לברוח לכיוון איבריה. 35 הבתולות כולל נינו הוכרזו מאוחר יותר כקדושות על ידי הכנסייה האפוסטולית הארמנית.

השם הגאורגי בארמנית הוא נונה. תולדותיה כנזירה היחידה מבין 35 הנזירות מקבוצת הקדושות גאיין והריפסימה שניצלה מהטבח בידי המלך הארמני הפגאני טירידאטס השלישי בשנת 301 מסופרות בהיסטוריה של מובסס חורנאצי.

 פעילותה בגאורגיה 
נינו הגיעה לגבולות ממלכת איבריה הגאורגית העתיקה מדרום בסביבות שנת 320. שם היא הציבה צלב נוצרי בעיירה הקטנה אחלכלכי והחלה להטיף את האמונה הנוצרית באורביניסי  ולבסוף הגיעה למצחתה, בירת איבריה. הממלכה האיברית הושפעה מהאימפריה הפרסית השכנה, שמילאה תפקיד חשוב כמעצמה אזורית בקווקז. המלך האיברי מיריאן השלישי ועמו סגדו לאלים הסינקרטיים ארמזי וזאדן.

בתחילה למלך היו ספקות ביחס לנינו ולדת הנוצרית, אך לפי האגדה נינו ריפאה את המלכה ננה מאיבריה  (אשתו של מיריאן השלישי) ואז ניצרה אותה ומאוחר יותר גם את המלך. מסופר שהמלך לקה בעיוורון בתאונת ציד הוא התפלל לאלוהיה של נינו ואז לפתע מצא את דרכו, אז הוא החל להאמין בנצרות. בשנת 326 מיריאן הכריז על הנצרות כדת הרשמית של ממלכת איבריה, מה שהפך את גאורגיה לאחת המדינות הנוצריות הראשונות בעולם.

 כינון הכנסייה הגאורגית 
לאחר אימוץ הנצרות, שלח מיריאן שגריר לביזנטיון כדי לבקש מהקיסר קונסטנטינוס הראשון לשלוח בישוף וכמרים לאיבריה. קונסטנטינוס, לאחר שנודע לו על התנצרותה של איבריה, העניק למיריאן את אדמת הכנסייה החדשה בירושלים ושלח משלחת של בישופים לחצר המלך הגאורגי.

בשנת 334 הזמין מיריאן את בניית הכנסייה הנוצרית הראשונה באיבריה, אשר הושלמה סופית בשנת 379 במקום בו ניצבת כיום קתדרלת סווטיטיצ'ובלי במצחתה.

 פרישתה ומותה 
נינו, לאחר שהייתה עדה להתנצרות האיבריים, נסוגה למעבר ההרים בבודבה , קאחתי, היא נפטרה זמן לא רב לאחר מכן. מיד לאחר מותה, החל המלך מיריאן בבניית מנזר בודבה, שם ניתן עדיין לראות את קברה בחצר הכנסייה.

 מורשת 
שמאל|ממוזער|293x293 פיקסלים|אייקון של סנט נינונינו הקדושה נחשבת לדמות מייסדת בזהות הדתית והלאומית של גאורגיה. צלב הגפן המזוהה עמה הוא סמלה הדתי של המדינה, ודמותה מונצחת בכנסיות, איקונוגרפיה, ספרות ומסורת עממית. חג נינו נחוג בכנסייה האורתודוקסית הגאורגית מדי שנה, והיא נחשבת לאחת הקדושות המרכזיות בנצרות המזרחית. הוריה, זבולון וסוזנה, הוכרזו כקדושים בשנת 1997. כנסיות סנט נינה קיימות גם ברוסיה ובניו יורק.

 ימי חג 
 14 בינואר – טקס הזיכרון המרכזי
 19 במאי – כניסתה של נינה לגאורגיה בשנת 303
 20 במאי – ציון זכרם של הקדושים זבולון וסוזנה, הוריה של הקדושה נינה
 23 במאי – טקס הזיכרון בגאורגיה
 29 באוקטובר – טקס הזיכרון בארמניה
 15 בדצמבר – טקס זיכרון קתולי ותיק

 ראו גם
 הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית
קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים גאורגים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:נשים במאה ה-4