אלכסנדר וייט (פוליטיקאי מווירג'יניה)

אלכסנדר וייט (באנגלית: Alexander White; 17 ביוני 1738 – 9 באוקטובר 1804) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מראשית ימי ארצות הברית, שפעל בשטחי המדינות וירג'יניה ווירג'יניה המערבית של ימינו. הוא כיהן בבית הצירים של וירג'יניה (כנציג מחוז המפשייר), בבית הנבחרים של וירג'יניה (כנציג מחוז פרדריק ולאחר מכן מחוז ברקלי), והיה חבר בוועידת האשרור של וירג'יניה בשנת 1788, שבה אושרה חוקת ארצות הברית. וייט היה הנציג הראשון של מחוז צפון־מערב וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית (1789–1793). הנשיא ג'ורג' וושינגטון מינה אותו לאחד הנציבים האחראים על תכנון ובניית עיר הבירה וושינגטון די. סי. (1795–1802).

וייט היה בנו של המתיישב החלוץ והרופא ד"ר רוברט וייט (1688–1752), והשתייך למשפחת וייט, משפחה פוליטית בולטת בווירג'יניה ובוירג'יניה המערבית. אחיינו היה השופט רוברט וייט (1759–1831), אחיין נוסף היה חבר הקונגרס  (1761–1826), וגיסו היה מושל וירג'יניה ג'יימס ווד (1741–1813).

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו והשכלה 
אלכסנדר וייט נולד ב-17 ביוני 1738 לד"ר רוברט וייט ולאשתו מרגרט הוגה באחוזת 'White Hall' שבמושבת וירג'יניה, סמוך לאזור הייפילד של ימינו, אז חלק ממחוז אורנג' (ובהמשך מחוז פרדריק). אביו שירת בעבר כמנתח בצי המלכותי הבריטי, ובין השנים 1732–1735 היה אחד משני הרופאים הפעילים באזור שהפך לימים למחוז פרדריק. דרך אביו היה וייט ממוצא סקוטי וגדל במסגרת האמונה הפרסביטריאנית.

אביו שלח אותו לסקוטלנד, שם למד משפטים באוניברסיטת אדינבורו. בהמשך המשיך את לימודיו בלונדון, התקבל ל־'Inner Temple' בשנת 1762 ול־'Gray's Inn' בשנת 1763. הוא השלים את לימודיו בבריטניה בתקופת מלחמת הצרפתים והאינדיאנים.

 עורך דין ופוליטיקאי 
בשנת 1765 חזר וייט לווירג'יניה, התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין. עד מהרה הפך לעורך דין בולט בעמק שננדואה, ובעל מוניטין כלל־ארצי. בשנת 1772 מונה לתובע המשנה למלך של מחוז פרדריק.

 בית הצירים 
בשנת 1772 נבחר וייט לאחד משני נציגי מחוז המפשייר לבית הצירים בוויליאמסבורג. הוא כיהן כשנה בלבד מתוך כהונה דו־שנתית, והתפטר ב־1773 לאחר שמונה לתובע המשנה למלך, והוחלף בידי ג'וזף נוויל. הוא כיהן לצד ג'יימס מרסר, וכן לצד פטריק הנרי, שעל פי המסורת לא הצביע ללא התייעצות מוקדמת עם וייט.

וייט היה נואם רהוט, ובהשפעת הרקע הפרסביטריאני שלו התנגד בתוקף לתמיכת הממשל הקולוניאלי בכנסייה האנגליקנית. בשל כך הגיש הצעת החלטה לבית הצירים בנושא הפרדת דת ומדינה. היסטוריונים מציינים כי ייתכן שהיה האדם הראשון בשטחי ארצות הברית של ימינו שהעלה הצעה פרלמנטרית העוסקת בחופש הדת.

בשנת 1772, עם כינוס בית המשפט הראשון של מחוז ברקלי, מונה וייט לתובע המלך של המחוז. בשנת 1773 התפטר מחברותו בבית הצירים לאחר שמונה לתובע המשנה למלך של מושבת וירג'יניה.

 מלחמת העצמאות האמריקאית 
וייט לא שירת כלוחם במהלך מלחמת העצמאות, אך המשיך לעסוק בעריכת דין בעיר וינצ'סטר לאורך כל תקופת המלחמה. לפי המסורת, סייע לשחרור אזרחים קווייקרים והסיאנים שהוחזקו כאסירים בידי הפטריוטים האמריקאים, בחשד לתמיכה בבריטים. האסירים שילמו לו 100 לירות וירג'יניות עבור סיועו. וייט נסע לפילדלפיה וניהל משא ומתן עם הרשויות, והשיג את שחרורם בתנאי שיצהירו כי יחיו על פי אמונתם ויקיימו שלום עם כל אדם.

 בית הצירים של וירג'יניה 
בשנים 1782–1786 נבחר וייט מדי שנה לבית הצירים של וירג'יניה כנציג מחוז פרדריק, ולעיתים כיהן לצד צ'ארלס מין תרסטון וג'יימס ווד. בשנת 1788 כיהן שוב בבית הצירים לצד ג'ון שירמן וודקוק.

באותה שנה השתתף גם בוועידת האשרור של וירג'יניה. מקובל לייחס לו את כתיבת מאמרי התמיכה באשרור החוקה תחת שם העט 'An Independent Freeholder', שפורסמו בעיתון 'Winchester Virginia Gazette'. לאחר שירותו בקונגרס חזר לכהן בבית הצירים בשנים 1799–1801 כנציג מחוז ברקלי.

 בית הנבחרים של ארצות הברית 
וייט כיהן שתי כהונות כנציג הראשון של מחוז הקונגרס הראשון של וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית (1789–1793). הוא היה האדם הראשון שמקום מגוריו באזור שהפך לימים לוירג'יניה המערבית שכיהן בקונגרס. מחוזו השתרע מהארפרס פרי ועד נהר אוהיו. הוא נודע כנואם רהוט ובדייקנותו הרבה.

וייט הצביע בעד 'חוק המושב' שקבע את מיקום בירת ארצות הברית על נהר הפוטומק. הוא תמך גם ב'חוק המימון' במסגרת פשרת 1790, אף שתומאס ג'פרסון ציין כי תמיכתו ניתנה בלב כבד לאחר ויכוח בארוחת ערב. הצבעותיהם של וייט וריצ'רד בלנד לי היו מכריעות להעברת החוק.

וייט נבחר מחדש בשנת 1791, ולאחר סיום כהונתו השנייה פרש מהחיים הציבוריים ושב לאחוזתו 'Woodville' ליד וינצ'סטר.

 נציב העיר וושינגטון 
ב־18 במאי 1795 מינה אותו הנשיא ג'ורג' וושינגטון לאחד משלושת הנציבים האחראים לגיוס כספים, תכנון, רכישת קרקעות והקמת מבני הציבור בעיר וושינגטון ובמחוז הפדרלי. הוא כיהן בתפקיד זה עד ביטול המועצה בשנת 1802, ובמקביל שימש דירקטור בחברת הפוטומק, שפעלה לשיפור השיט בנהר.

 חיים אישיים ומשפחתו 
בשנת 1769 נישא וייט לאליזבת ווד (1739–1782), בתו של קולונל ג'יימס ווד, מייסד וינצ'סטר. לאחר מותה נישא בשנית, בשנת 1784, לשרה קוטר הייט, אלמנתו של ג'ון הייט.

בשנת 1773 רכש וייט אחוזה בשטח של כ־260 אקר, לה קרא 'Woodville', שהייתה מקום מגוריו העיקרי עד מותו. הוא החזיק גם קרקעות רבות במחוז המפשייר ובמחוז ברקלי, שאותם ייצג בגופים המחוקקים.

 בערוב ימיו 
וייט המשיך לעסוק בעריכת דין לאורך כל הקריירה הציבורית שלו. הוא שימש נאמן בעיירות באת' וצ'ארלס טאון, והיה דמות מרכזית בחיים האזרחיים של האזור.

 מותו ומורשתו 
אלכסנדר וייט נפטר ב־9 באוקטובר 1804 באחוזתו 'Woodville' במחוז פרדריק. הוא נפטר ללא ילדים, ונקבר באחוזת משפחת ווד 'Glen Burnie' בווינצ'סטר. בצוואתו, שנכתבה בשנת 1804, הוריש את מרבית רכושו לאחייניו ולאחייניותיו, ושחרר את העבדים שהיו בבעלותו, אף שבעבר התנגד לעצומות קווייקריות נגד העבדות.

ההיסטוריון יו בלייר גריגסבי כתב עליו כי מעטים מחברי המשלחת המערבית לוועידה החוקתית השפיעו כמוהו על עיצוב דעת הקהל בתקופת אימוץ החוקה.

בשנת 1942 נקראה על שמו אוניית ליברטי אמריקאית, 'SS Alexander White', ששירתה במלחמת העולם השנייה ופורקה בשנת 1964.

 קישורים חיצוניים 



קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-18
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1738
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1804