לידיה לופוקובה

לידיה לופוקובה, הברונית קיינס (ברוסית: Лидия Васильевна Лопухова. תעתיק מדויק: לידיה וסילייבנה לופוחובה; 21 באוקטובר 1891 – 8 ביוני 1981) הייתה בלרינה רוסייה שהתפרסמה בתחילת המאה ה-20.

 ביוגרפיה 
לופוקובה נולדה בסנט פטרסבורג. אביה עבד כסדרן ראשי בתיאטרון אלכסנדרינסקי, ואמה הייתה צאצאית של מהנדס סקוטי. ארבעה מילדי המשפחה הפכו לרקדני בלט, בכללם פיודור לופוקוב, שהיה הכוריאוגרף הראשי של תיאטרון מרינסקי בשנים 1922–1935 ו-1951–1956.

 קריירה מקצועית 
לידיה הייתה תלמידה מצטיינת באקדמיה לבלט, וכילדה הופיעה בפני הצאר ומשפחתו בהפקות כמו "בובת הפיות ו"מפצח האגוזים". ב-1910 נבחרה להצטרף לסיבוב ההופעות האירופי של בלט רוס, ובתום סיבוב ההופעות קיבלה הצעה אמריקאית בשכר שהיה פי שישים יותר ממה שהרוויחה ברוסיה, ועזבה לחמש שנים לארצות הברית. שם גם שינתה את שמה באופן חוקי ללופוקובה, באפריל 1914.ממוזער|לידיה לופוקובה, 1917
היא הופיעה עם להקת הבלט הרוס באמריקה ואירופה, בין היתר בהצגת הבכורה של הבלט Parade בפריז בשנת 1917. היא זכתה לתשומת לב הקהל בלונדון כשהשתתפה בבלט "הגברות הטובות" בשנת 1918, ולצד לאוניד מאסין ביצירה קאן-קאן. בשנת 1921 רקדה בתפקיד כפול של פיית הלילך והנסיכה אורורה בהפקה מפוארת אך כושלת של היפהפייה הנרדמת.

לופוקבה הייתה חלק מלהקת הבלט האנגלי מימיה הראשונים, והופיעה עימה בלונדון ובקיימברידג' החל משנת 1928. בנוסף הייתה קריינית ב-BBC והשתתפה במספר תסכיתים. ב-1933 רקדה את תפקיד הבלט האחרון שלה, כסוואנהילדה בקופליה, עבור הבלט המלכותי. באותה שנה הונצחה דמותה בפסיפס של בוריס אנרפ בגלריה הלאומית, כמוזת המחול טרפסיכורה.

 חיים אישיים 
ממוזער|337x337 פיקסלים|לופוקובה עם קיינס בשנות ה-20
ב-1915, בזמן שהותה בניו יורק, היא התארסה להייווד בראון, כתב הספורט של הניו יורק מורנינג טלגרף, אך ביטלה את האירוסין שנה לאחר מכן,Lydia and Maynard: Letters between Lydia Lopokova and John Maynard Keynes (André Deutsch, 1989), p. 20. וזמן קצר לאחר מכן נישאה למנהל העסקים האיטלקי של בלט רוס, רנדולפו בארוקי. השניים התגרשו ב-1919, ולאחר מכן ניהלה לופוקובה רומן עם איגור סטרווינסקי, כשהלחין עבור להקת הבלט הרוס.

ב-1921 הכירה לראשונה את ג'ון מיינרד קיינס, שהיה מגיע מדי ערב לצפות בה ב"היפהפייה הנרדמת". השניים נישאו בשנת 1925, למורת רוחם של חבריו של קיינס לקבוצת בלומסברי, במיוחד ואנסה בל, דאנקן גרנט (עימו ניהל קיינס מערכת יחסים לפני שהכיר את לופוקובה), וירג'יניה וולף וליטון סטרייצ'י. לופוקובה הייתה בקשרי ידידות אחרים מקרב האליטה התרבותית של לונדון באותה תקופה, כולל ת"ס אליוט ו-ה"ג וולס, וכן התיידדה עם פבלו פיקאסו, שצייר אותה פעמים רבות. לופוקובה וקיינס לא הצליחו להביא ילדים.

לופוקבה וקיינס התגוררו בלונדון, קיימברידג' וסאסקס, והיו שותפים להקמת תיאטרון האמנויות של קיימברידג'. לופוקבה ייעצה לקיינס בניסוח חוקת מועצת האמנויות הבריטית, ולאחר שעבר תעוקת לב בשנת 1937, הקדישה את עצמה לדאגה לו ולבריאותו, עד למותו ב-1946. לאחר מכן נעדרה מהזירה הציבורית והתגוררה בטילטון האוס, סאסקס. היא נפטרה בבית אבות בסיפורד בשנת 1981, בגיל 89.

 ייצוגים תרבותיים 
 וירג'יניה וולף ביססה חלקית את דמותה של רזיה ב"גברת דאלוויי" על לופוקבה.
 בסרטו של דרק ג'רמן משנת 1993, ויטגנשטיין, גילמה לין סימור את דמותהשל לופוקובה.
 ב-2020 פרסם הסופר אי ג'יי בארנס את הרומן "המהפכה של מר קיינס" על חייהם של קיינס ולופוקובה בשנות ה-20.
 לופוקובה היא הדמות המרכזית ברומן "Firebird: A Bloomsbury Love Story" מאת סוזן סלרס, המגולל את סיפור אהבתה עם קיינס, את יחסיה עם חברי קבוצת בלומסברי, וכן את ראשית חייה.
 המחזה "מכתבי אהבה" מאת הולי דוסון ובהשתתפות הלנה בונהם קרטר בתפקיד לופוקובה וטוביאס מנזיס הוצג ביולי 2021 בחוות צ'ארלסטון, ביתם ההיסטורי של ואנסה בל ודאנקן גראנט.
 בשנת 1983 ראתה אור הביוגרפיה "לידיה לופוקובה" שכתב אחיינו של מיינרד קיינס, מילו קיינס, ובשנת 2008 פרסמה ג'ודית מקרל את הביוגרפיה "Bloomsbury Ballerina: Lydia Lopokova, Imperial Dancer and Mrs John Maynard Keynes"

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:מהגרים מרוסיה לממלכה המאוחדת
קטגוריה:רקדניות בלט
קטגוריה:קבוצת בלומסברי: אישים
קטגוריה:רוסיות שנולדו במאה ה-19
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1891
קטגוריה:רוסיות שנפטרו במאה ה-20
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1981