ויקטורינוס

מרקוס פיאווניוס ויקטורינוס (בלטינית: Marcus Piavonius Victorinus; סביבות 220 – תחילת 271 לספירה) היה קיסר בפרובינקיות הגאליות בין השנים 269–271, לאחר שלטונו הקצר של מרקוס אורליוס מריוס. הוא נרצח על ידי בעל קנאי שאת אשתו ניסה לפתות.

 חייו 
ממוזער|270px|פסיפס עם שמו של ויקטורינוס מאוגוסטה טרוורורום, Rheinisches Landesmuseum Trier .
ממוזער|200px|דינר כפול מברונזה של הקיסר הרומי הגאלי ויקטורינוס (269–271), שנמצא באו תונג , תאילנד.
מוצאו של ויקטורינוס מגאליה.
הוא נולד כנראה באוגוסטה טרוורורום  (טריר) למשפחה גאלית בעלת אמצעים, מעמד וייחוס.
הוא היה חייל תחת פוסטומוס, הראשון מבין אלה המכונים "קיסרים גאלים".
בשנת 265 החזיק במשרת טריבון של חיילים פרייטוריאנים (tribunus praetorianorum), ובשנת 267 החזיק יחד עם פוסטומוס בתפקיד קונסול מן המניין (של גאליה). ייתכן גם שפוסטומוס העלה אותו לאחר מכן לתפקיד מפקד המשמר הפרייטוריאני . זמן קצר לאחר דיכוי מרד של לייליאנוס בשנת 269, נרצח פוסטומוס על ידי חייליו שלו, שמינו את מריוס לקיסר במקומו.

בסתיו 269 התנשא ל"קיסר" ו"אוגוסטוס", לאחר שתכנן את מותו של מריוס. הוא הוכרז כקיסר על ידי הכוחות שהיו ממוקמים באוגוסטה טרוורורום.
תוארו המלא היה: Imperator Caesar Marcus Piavonius Victorinus Pius Fidelis Invictus Augustus.
דאגתו העיקרית הייתה למנוע מהפרובינקיות המערביות להיכנע לשלטון המרכזי של האימפריה הרומית, עובדה שהובהרה לו כבר מהשבועות הראשונים, כאשר רק הפרובינקיות גאליה , גרמאניה ובריטניה הכירו בו. היספניה נטשה את האימפריה הגאלית והכריזה על נאמנותה לקלאודיוס גותיקוס. קלאודיוס שלח לאחר מכן את המצביא הנאמן שלו פלקידיאנוס  לדרום-מזרח גאליה עם הוראות להביא כמה שיותר מהערים המתנדנדות. מהר מאוד פלקידיאנוס כבש את קולארו  (גרנובל), אך לא המשיך הלאה.

נוכחותו של פלקידיאנוס המריצה את העיר אוגוסטודונום האידואורום (Augustodunum Haeduorum, אוטן) לנטוש את ויקטורינוס ולהכריז על כוונתה להצהיר על תמיכתה בקלאודיוס גותיקוס.
זה אילץ את ויקטורינוס לצעוד דרומה ולהטיל מצור על העיר, שנפלה לידיו לאחר שבעה חודשים, ולאחר מכן חייליו בזזו והרסו אותה. ויקטורינוס חזר לקולוניה קלאודיה ארה אגריפיננסיום  (קלן) בניצחון. נותר בגדר תעלומה מדוע קלאודיוס לא אישר לפלקידיאנוס לצאת לעזרת אוגוסטודונום; עם זאת, משערים שקלאודיוס, שהיה עסוק באיטליה נגד האלמאנים או בבלקן נגד הגותים, לא רצה לפתוח זירת פעולה שנייה בגאליה, מה שהיה כרוך לא רק במאמץ צבאי גדול, אלא גם היה מחייב אותו לקחת אחריות על הגנת גבול הריין  אילו היה מצליח. ישנן ראיות המצביעות על כך שקלאודיוס חווה קשיים מסוימים במזרח, שגם הם העסיקו את תשומת לבו.

בתחילת שנת 271 נרצח ויקטורינוס סמוך לקולוניה אגריפינה (קלן) על ידי אטיטיאנוס (Attitianus), אחד מקציניו, שוויקטורינוס לכאורה פיתה את אשתו. מכיוון שהמניע היה אישי ולא פוליטי, אמו של ויקטורינוס, ויקטוריה (או ויטרוביה), יכלה להמשיך להחזיק בשלטון לאחר מותו והיא דאגה להאלהה שלו, ולאחר תשלום ניכר לחיילים, גם למינויו של טטריקוס הראשון כיורשו. נראה שמפקד צבאי נוסף הוכרז כקיסר דומיטיאנוס השני , אך הוא סולק במהרה.

ויקטורינוס מופיע בין שלושים הטיראנים ב"היסטוריה אוגוסטה". בחיבור זה, שמהימנותו מפוקפקת, יש גם תיאור קצר של ויקטורינוס הצעיר, לכאורה בנו של ויקטורינוס, שמונה לקיסר על ידי משפחתו ביום בו נרצח אביו, ונהרג מיד לאחר מכן על ידי החיילים. בהיסטוריה אוגוסטה נכתב גם כי האב והבן נקברו ליד קולוניה קלאודיה ארה אגריפיננסיום בקברי שיש.

לקריאה נוספת
 היסטוריה אוגוסטה: הקיסרים החיילים. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. "חיי ויקטורינוס", ו, עמ' 213–215.

קישורים חיצוניים

 Historia Augusta, The Lives of the Thirty Pretenders, 6, Victorinus
 Polfer, Michel (2000). "Victorinus (A.D. 269-271)". De Imperatoribus Romanis

הערות שוליים

קטגוריה:קיסרים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3