הורשיו סימור (פוליטיקאי מוורמונט)

הורשיו סימור (באנגלית: Horatio Seymour; 31 במאי 1778 – 21 בנובמבר 1857) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ורמונט. הוא היה דודו של  והדוד־רבא של בנו של אוריגן, .

אחיו של הורשיו, הנרי, התגורר ביוטיקה שבמדינת ניו יורק והיה אביו של הורשיו סימור, שכיהן כמושל ניו יורק, ושל ג'וליה קתרין סימור, שהייתה אשתו של הסנאטור רוסקו קונקלינג.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
סימור נולד בליצ'פילד שבקונטיקט, ב־31 במאי 1778, למרי (מולי) מארש סימור ולמייג'ור מוזס סימור, ותיק מלחמת העצמאות האמריקאית, שכיהן שנים רבות כפקיד העיירה ליצ'פילד וכחבר בבית הנבחרים של קונטיקט. סימור התחנך בבתי הספר המקומיים ולמד אצל גיסו, הכומר טרומן מארש. הוא סיים את לימודיו בקולג' ייל ב־1797 וקיבל תואר שני ב־1799. לאחר מכן לימד בבית ספר בצ'שייר בקונטיקט, ולמד משפטים בבית הספר למשפטים בליצ'פילד. הוא עבר למידלברי שבוורמונט, השלים את הכשרתו המשפטית במשרדו של דניאל צ'יפמן והוסמך כעורך דין ב־1800.

באותה שנה נישא סימור ללוסי קייס מאדיסון, ולשניים נולדו ארבעה בנים ושתי בנות. לוסי נפטרה ב־1838.

 ראשית הקריירה 
סימור הקים משרד עורכי דין מצליח במידלברי, ואימן בו מספר משפטנים צעירים, בהם אדוארד ג'ון פלפס, ג'ון ק. צ'רצ'יל וג'ון וולקוט סטיוארט. הוא היה פעיל בכנסייה האפיסקופלית ובניהול בית הספר הגרמתי של מחוז אדיסון ומידלברי קולג'.

בשנים 1800–1809 כיהן כסוכן הדואר של מידלברי. בשנים 1809–1814 היה חבר במועצה המבצעת של המדינה, ובשנים 1810–1813 ו־1815–1819 כיהן כתובע המחוזי של אדיסון.

ב־1811 קיבל סימור תואר שני לשם כבוד ממידלברי קולג'.

 כהונה בסנאט של ארצות הברית 
ב־1820 נבחר סימור לסנאט מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. ב־1826 נבחר מחדש, הפעם כמועמד המפלגה הלאומית הרפובליקנית, וכיהן מ־4 במרץ 1821 עד 3 במרץ 1833. הוא בחר לא להתמודד שוב ב־1832. במהלך כהונתו עמד בראש ועדת ביקורת והוצאות הסנאט (בקונגרסים ה־18 וה־19) ובראש ועדת החקלאות (בקונגרס ה־22).

 קריירה מאוחרת 
לאחר פרישתו מהסנאט המשיך סימור לעסוק בעריכת דין במידלברי. בשלב זה כבר היה חבר המפלגה הוויגית, והתמודד מספר פעמים ללא הצלחה על משרת מושל ורמונט בשנות ה־30, כחלק מניסיון להחליף את המפלגה האנטי-מאסונית כחלופה המרכזית לדמוקרטים. בשנים 1847–1856 כיהן כשופט בית המשפט לענייני ירושה של מחוז אדיסון.

ב־1847 העניקה לו אוניברסיטת ייל תואר דוקטור למשפטים לשם כבוד, לרגל 50 שנה לסיום לימודיו.

 מותו 
סימור נפטר במידלברי, ורמונט, ב־21 בנובמבר 1857, ונקבר בבית הקברות המערבי של מידלברי.

קישורים חיצוניים




קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מוורמונט
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1778
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1857