דוויד' אפ ל'ואלין

דוויד' אפ ל'ואלין (בוולשית: Dafydd ap Llywelyn; אפריל 1212 - 25 בפברואר 1246) היה מלך וולשי ונסיך ויילס. הוא מלך על ממלכת גוויניד' בשנים 1246–1240 אותה ירש מאביו ל'ואלין הגדול והיה הראשון לקבל את הכינוי הרשמי נסיך ויילס.

שלטונו של דוויד'
דוויד' נולד באפריל 1212, כבנו היחיד של ליוולין אפ יוורת' מאשתו ג'ואן, בתו של המלך ג'ון. משום כך נחשב מלידה כיורש טבעי של נסיכות ויילס שהקים אביו. למרות התמיכה שנבנתה לירושתו של דוויד' מאנשי דת בוויילס ואף מהכתר האנגלי, הוא לא היה היחיד לטעון לכתר הוולשי. גריפיד' היה בנו הבכור של ל'ואלין, ולמרות שנולד מחוץ לנישואין, לא נאסר עליו מסיבה זו על ידי החוק הוולשי לרשת את המלוכה. ב-19 באוקטובר 1238 נשבעו כל הנסיכים הזוטרים של ויילס אמונים בסטרטה פלורידה ליורש המיועד, אשר מיד שלל מגריפיד' את אחזקותיו הנרחבות בדרום פוויס. בשנה שלאחר מכן התקיים עימות בין תומכי שני האחים; דווייד' ניצל את ההזדמנות בצורה בוגדנית כדי לתפוס את גריפיד' ואת בנו אווין, וכלא אותם בטירת קריקית'.

לפיכך, כאשר ליוולין נפטר ב-11 באפריל 1240, לא היה כל מכשול לירשתו של דוויד' את כלל הנסיכות. הוא זכה לתמיכת יועציו של הנסיך המנוח ושל בישוף סנט אסאף. ב-15 במאי, באספה גדולה בגלוסטר, פגש המלך את אחיינו, העניק לו תואר אבירות, קיבל את כבודו על גוויניד', והניח על ראשו את ה'טלית', או הדיאדמה, שהייתה סמל לכבוד הנסיך. דוויד', שסירב לאבד אדמות נוספות, נקט בטקטיקות עיכוב, עד שבקיץ 1241, הנרי הוביל משלחת לצפון ויילס. דוויד' נאלץ להסכים ב-29 באוגוסט לשלום שחייב אותו לוותר על כל תביעה לשטחים השנויים במחלוקת, למסור את אסיריו, גריפיד' ואווין, וגם לוותר על אלסמיר, טגיינגל, ועל המעוז בדגאנווי.

השלום בין הנסיכות הוולשית לממלכת אנגליה נשמר כך עד שתקרית לא צפויה ב-1 במרץ 1244 שינתה את המצב באופן קיצוני. גריפיד' שבר את מפרקתו בניסיון להימלט ממצודת לונדון, מה שהצית מחדש את הסכסוך על כס הנסיכות. הוא זכה בתמיכתם של כמעט כל הנסיכים הוולשים (פווויס, כרגיל, עומד מרוחקים), וקיבל עידוד להגיש את טענתו לכתר. הנרי מלך אנגליה התמהמה בתגובתו, אך ככל שהתברר שהוולשים מתקדמים ולאחר שכבשו מחדש את מולד, באביב 1245, הוא הוזנק לפעולה והופיע בדגנווי עם כוח גדול מספר חודשים לאחר מכן. דוויד' ואנשיו בלמו את האנגלים, כך שבתוך חודשיים הצבא המלכותי נאלץ לסגת.

הסוגיה נותרה לא פטורה כאשר, ב-25 בפברואר 1246, היא הוכרעה לפתע על ידי מותו של הנסיך דוויד' באחוזתו באבר. הוא נקבר עם אביו ואחיו במנזר אברקונווי, וכיוון שלא הותיר אחריו ילדים, המערך הפוליטי-שלטוני שהקים אביו קרס וניצחון הכתר הושלם. ל'ואלין אפ גריפיד', בנו של אחיו החורג גריפיד', ירש את כס גוויניד' ונסיכות ויילס. אלמנתו, איזבלה דה בראוז, חזרה לאנגליה וירשה את אחוזת הוורפורד (כנכדתו של ויליאם מרשל, רוזן פמברוק הראשון) ומתה שם בפברואר 1248.

ראו גם
 נסיך ויילס, נסיכת ויילס
 ממלכת גוויניד'
 טירת דולבדארן

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:מלכי ויילס
קטגוריה:בית אברפראו
קטגוריה:ילידי 1212
קטגוריה:נפטרים ב-1246