קהילת יהודי סן פרנסיסקו

ההיסטוריה של קהילת יהודי סן פרנסיסקו (באנגלית: History of the Jews in San Francisco) החלה בתקופת הבהלה לזהב בקליפורניה במחצית השנייה של המאה ה-19.

אזור מפרץ סן פרנסיסקו הוא בעל האוכלוסייה היהודית הרביעית בגודלה בארצות הברית, אחרי אזור העיר ניו יורק, דרום-מזרח פלורידה ולוס אנג'לס רבתי. יהודי סן פרנסיסקו מילאו תפקיד חשוב בהתפתחות הכלכלית והתרבותית של סן פרנסיסקו ושל מדינת קליפורניה. נכון לשנת 2011, כ-6% מתושבי העיר היו ממוצא יהודי.
 היסטוריה 
טקסט=Congregation Emanu-El (2006) on Lake Street|ממוזער|בנין קהילת עמנואל (2006) ברחוב לייק
 המאה ה-19 
ההתנחלות המקסיקנית הקטנה ירבה בואנה שינתה את שמה לסן פרנסיסקו בשנת 1847, והפכה במהרה לעיר החשובה ביותר במערב ארצות הברית. גילוי הזהב בקליפורניה בשנת 1848 הביא לעיר מתיישבים רבים, ובהם גם יהודים. אחד מבתי הכנסת הראשונים שנוסדו היה בית הכנסת "שארית ישראל" ("loyal remnant of Israel"), שהוקם בשנת 1849, ובאותה עת גם הוקם בית קברות יהודי. בשנה זו נוסדה גם קהילת "עמנו אל", שהחלה כמניין בחנות-אוהל של לואיס אברהם פרנקלין ברחוב ג'קסון פינת קירני, ובה השתתפו 30 יהודים מפולין, פרוסיה, בוואריה וממזרח ארצות הברית. בתחילתה הייתה הקהילה יהודית חרדית.

טקסט=Temple Sherith Israel in 2011|ממוזער|בית הכנסת שארית ישראל בשנת 2011
בשנת 1851 התאחדו "קהילת עמנו אל" ו"קהילת שארית ישראל" של סן פרנסיסקו לבית כנסת אחד; אולם זמן קצר לאחר מכן נפרדו וחזרו לפעול כשתי קהילות נפרדות. קהילת "עמנו אל" הורכבה ברובה ממהגרים מבוואריה שבגרמניה, בעוד שקהל המתפללים של "קהילת שארית ישראל" כלל בעיקר מהגרים ממזרח אירופה, פולין ואנגליה. עד שנת 1880 הייתה האוכלוסייה היהודית של סן פרנסיסקו הקהילה היהודית השנייה בגודלה בארצות הברית.

בית העלמין "בית השלום" (Home of Peace), הידוע גם בשם "נווה שלום" (Navai Shalome), נוסד בשנת 1889 עבור "קהילת עמנו אל". באותה שנה נוסד בית העלמין "גבעות הנצח" (Hills of Eternity Memorial Park) עבור "קהילת שארית ישראל". שני בתי העלמין היהודיים נוסדו בתחילה בסן פרנסיסקו, אך הועברו מאוחר יותר לעיירה הסמוכה קולמה, שבה קיימים ארבעה בתי עלמין יהודיים בסך הכול.

 המאה ה-20 
ב־18 באפריל 1906 פגעה בסן פרנסיסקו רעידת אדמה קשה שבעקבותיה פרצו שריפות, ונהרסו למעלה מ־80% משטח העיר. ההרס פגע בכל תושביה, ובהם גם כ־30,000 היהודים שחיו בעיר באותה עת. עיתון יהודי בשם "עמנו-אל" (Emanu-El) היה השבועון הראשון שחזר לצאת לאור לאחר האסון, וסייע לתושבים למצוא זה את זה לאחר ההרס.

הקהילה הספרדית הראשונה בסן פרנסיסקו, "קהילת מגן דוד" הספרדית (Magain David Sephardim Congregation), נוסדה בשנת 1935. נשיא בית הכנסת של הקהילה פרסם מאמר שכותרתו "גורל יהדות אירופה תלוי בתפנית של המהפכה הספרדית" (The Fate of European Jewry Hinges on the Turn of the Spanish Revolution), והקהילה אירחה מפגשים אנטי־פשיסטיים ואנטי־נאציים.

המרכז הקהילתי היהודי של סן פרנסיסקו (Jewish Community Center of San Francisco), שנוסד במקור כאגודת הצעירים העברים (Young Men's Hebrew Society) בשנת 1877, הוקם רשמית בשנת 1930.

בסוף שנות ה־30 הגיעו לסן פרנסיסקו פליטים מגרמניה, אוסטריה, פולין, ספרד וצ'כוסלובקיה, והמרכז העניק להם חברות חינם ושיעורי אנגלית. בשנות ה־50 תואר המרכז JCCSF כ"מיזוג רב־לשוני של אנשים, פעילויות, שירותים ותוכניות", שחבריו הגיעו מערים מגוונות ברחבי ארצות הברית וממדינות רבות נוספות.

לואיס בלומנטל שימש כמנכ"ל המרכז משנת 1925 ועד מותו בשנת 1959, ואשתו, אמה לוי בלומנטל, שימשה כסגנית המנכ"ל מ־1925 ועד פרישתה בשנת 1964.

בשנות ה־80 הגיעו לעיר אלפי פליטים יהודים מרוסיה, ובשנת 2021 הם הקימו עמותה קהילתית יהודית־רוסית ורכשו מבנה שיועד לשמש כמרכז קהילה.

 המאה ה-21 
מחקר שנערך בשנת 2018 על יהודי עשרת המחוזות המרכיבים את אזור מפרץ סן פרנסיסקו מצא כי יהודים רבים עזבו את העיר סן פרנסיסקו לחלקים אחרים של אזור המפרץ, אך 17% מאוכלוסייה זו עדיין התגוררו בעיר. באזור מפרץ סן פרנסיסקו מצויה האוכלוסייה היהודית הרביעית בגודלה בארצות הברית, בהשוואה לאזורים מטרופוליניים אחרים. האוכלוסייה היהודית באזור המפרץ צעירה יותר, מגוונת יותר מבחינה אתנית, משכילה יותר ובעלת שיעור גבוה יותר של חברי קהילת ה־LGBTQ לעומת קהילות יהודיות אחרות בערים מטרופוליניות בארצות הברית.

 בית הכנסת שארית ישראל 

קהילת שֵׁארִית יִשְׂרָאֵל (באנגלית: Congregation Sherith Israel, בתעתיק מן העברית: "שארית של ישראל") היא קהילה ובית כנסת רפורמים, הממוקמים בעיר סן פרנסיסקו, שבקליפורניה שבארצות הברית. הקהילה נוסדה בשנת 1851 בתקופת הבהלה לזהב בקליפורניה, והיא נמנית עם בתי הכנסת העתיקים ביותר בארצות הברית. בזמנים מודרניים יותר נודעה הקהילה בגישתה החדשנית לתפילה ולחגיגות מועדי ישראל. בית הכנסת ההיסטורי של הקהילה, שהושלם בשנת 1905, נכלל בהמרשם הלאומי של מקומות היסטוריים והוא אחד מציוני הדרך האדריכליים הבולטים בסן פרנסיסקו.

בית הכנסת שימש אתר מרכזי במשפטי השחיתות של סן פרנסיסקו שהתקיימו בין השנים 1905 ל־1908.

 מבנה בית הכנסת 
בשנות ה־1890 ניצבה קהילת שֵׁארִית יִשְׂרָאֵל בפני הצורך להחליף את בית הכנסת הישן שלה, שנבנה בסגנון התחייה הגותית בשנת 1870 ברחוב פוסט. לנוכח זאת רכשו ראשי הקהילה, ב־8 בספטמבר 1902, מגרש בפינת הרחובות קליפורניה וובסטר שבסן פרנסיסקו, ולאחר מכן שכרו את האדריכל אלברט פיסיס, בוגר בית הספר לאמנויות יפות (אקול דה בוז-ארט École des Beaux-Arts), פריז, צרפת, לתכנן את המבנה החדש. עבודות הבנייה החלו ב־8 באוקטובר 1903, ואבן הפינה הונחה ב־22 בפברואר 1904. בית הכנסת נחנך רשמית ב־24 בספטמבר 1905. אף שנעשו בו שיפורים במהלך השנים, המבנה נשמר קרוב למראהו המקורי.

בית הכנסת שֵׁרִית יִשְׂרָאֵל משלב יסודות אדריכלות ביזנטית ואדריכלות רומנסקית, ועלותו בעת הקמתו (1904–1905) הייתה 250,000 דולר.Historic Sanctuary – Congregation Sherith Israel המבנה מתנשא לגובה של 43 מטרים מעל רחוב קליפורניה, והכיפה הבולטת שלו, שקוטרה החיצוני 18 מטרים, נראית מנקודות רבות ברחבי העיר. פנים המבנה משתרע על שטח של כ־1,900 מטר רבוע וכולל עוגב בעל 3,500 צינורות, כ־1,400 מקומות ישיבה, 1,109 נורות נוי, למעלה מ־89 חלונות ויטראז' מעוטרים ו־32 חלונות זכוכית קשתיים שקופים בחלקו העליון של המבנה.

ברעידת האדמה של 1906 ניזוק המבנה במידה מועטה בלבד, ותוקן במהירות. הוא גם לא ניזוק ברעידת האדמה בלומה פרייטה (1989). עם זאת, מדינת קליפורניה חייבה מבנים הבנויים מלבנים בלתי מזוינות, כדוגמת בית הכנסת, לעמוד בתקני עמידות מחמירים בפני רעידות אדמה. בשנת 2017 השלימה הקהילה עבודות חיזוק סייסמיות נרחבות במבנה, אשר מומנו באמצעות מסע גיוס הון.

 ההנהגה הרבנית של קהילת שארית ישראל לדורותיה 
הרבנים ששימשו בתפקיד בקהילת שֵׁארִית יִשְׂרָאֵל לאורך השנים הם:
מס'שם הרבתחילת כהונהסיום כהונהמשך כהונההערות1יוליוס אקמן18541856כשנתיים2הנרי א. הנרי18571869כ־12 שנים3אהרן ג' מסינג1870189020 שנים4יעקב ניטו18931930כ־37 שנים5יעקב ג' ויינשטיין19301932כשנתיים6מוריס גולדשטיין19321972כ־40 שנים7מרטין וינר19722003כ־31 שנים8לארי רפאל20032016כ־13 שנים9ג'סיקה צימרמן גראף2016מכהנתמאז 2016

 גלריה 

 בית הכנסת עמנו-אל 

קהילת עמנו־אל (Congregation Emanu-El) היא קהילה ובית כנסת יהודי רפורמי הממוקם בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית. הקהילה נוסדה בשנת 1850, והיא אחת הקהילות היהודיות הוותיקות במדינת קליפורניה. הוא מהמבנים היהודיים הבולטים בקליפורניה, ומהגדולים בקהילות היהודיות בארצות הברית. המבנה נמצא בצומת הרחובות לייק (Lake) וארגואלו (Arguello) ברובע ריצ'מונד, סן פרנסיסקו.

 היסטוריה 
הקהילה נוסדה ב-1850 על ידי יהודים יוצאי גרמניה, ונחשבת לאחת הקהילות הרפורמיות הוותיקות במדינה. בראשית דרכה פעלה הקהילה מבית כנסת ברחוב סוטר סטריט, אך בעקבות רעידת האדמה ב-1906 והתרחבותה לרבעים המערביים, הוחלט להקים מבנה חדש בצפון העיר. המבנה הנוכחי נבנה בשנים 1925–1926 בהובלת האדריכל ארתור בראון הבן (Arthur Brown Jr.), שתכנן גם את בניין העירייה של סן פרנסיסקו.

 מבנה בית הכנסת 
המבנה הנוכחי של בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכל ארתור בראון הבן (Arthur Brown Jr) ונחנך בשנת 1926. האדריכלות של הבניין משלבת יסודות סגנון תחייה ביזנטית (Byzantine Revival) וקלסיים, עם כיפה גדולה בקוטר חיצוני של כ־46 מטרים ובגובה דומה מעל פני הרחוב, חלונות ויטראז' צבעוניים וחצר פנימית מוארת. שטחו העיקרי של המבנה מגיע לכדי 14,000 מ"ר. הוא כולל אגף מרכזי, אגפי חצר, מתחם קהילה מרחבים ציבוריים חיצוניים, roof deck לגני ילדים, חדרי ישיבות ואולמות עזר וחצר מרכזית גדולה המשמשת לאירועים קהילתיים.

האולם המרכזי יכול להכיל עד 2,500 מתפללים, מה שהופך אותו לאחד הגדולים בין בתי הכנסת בעולם, ומעניק לו ייחוד בגודלו בקרב קהילות יהודיות רפורמיות. חומרי הבנייה העיקריים הם בטון, ברונזה, מתכת וגג רעפים מאדמת חימר אדומה. תוכנונו נבנה בהשראת תבנית בית המקדש בירושלים. במהלך השנים המבנה עבר שיפוצים וחיזוקים, כולל שימור ושדרוג הכניסה המקורית מרחוב לייק.

הבניין נמצא בבעלות קהילת עמנו־אל עצמה, והיא המפעילה את בית הכנסת ואת המוסדות הקהילתיים הסמוכים לו.

 שימור 
בית הכנסת מהווה מוקד מרכזי לפעילות הדתית והקהילתית של יהדות סן פרנסיסקו, והוא אחת מהאטרקציות האדריכליות הבולטות של העיר. הבניין נחשב לאתר בעל חשיבות אדריכלית והיסטורית ברובע ריצ'מונד של סן פרנסיסקו, והוא נכלל בתוכניות לשימור אדריכלי עירוני של העיר סן פרנסיסקו.

 גלריה 

 ההנהגה הרוחנית של קהילת עמנו-אל לדורותיה 

 יהודים בולטים מסן פרנסיסקו 
 פלורנס פראג קאהן 
פלורנס פראג קאהן הייתה האישה היהודייה הראשונה שכיהנה בקונגרס של ארצות הברית מטעם המחוז הרביעי של קליפורניה. משפחתה עברה לסן פרנסיסקו, קליפורניה, בשנת 1869, כשהייתה ילדה. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון לבנות בסן פרנסיסקו, לפני שלמדה באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי.

 לוי שטראוס 
לוי שטראוס עזב את ניו יורק לסן פרנסיסקו כדי לספק לכורי הזהב מכנסי ג'ינס חזקים. בשנת 1853, נוסדה חברת לוי שטראוס ושות' בשם " דייוויד שטרן ולוי שטראוס" והייתה ממוקמת ברחוב סקרמנטו 90, ליד הנמל של סן פרנסיסקו. מכנסי הג'ינס הכחולים המפורסמים בעולם הומצאו על ידי היהודי הלטבי יעקב וו. דייוויס ולוי שטראוס, רשמו פטנט על עיצובם בשנת 1873.

 אדולף סוטרו 
אדולף סוטרו (Adolph Sutro) היה ראש העירייה היהודי הראשון של סן פרנסיסקו, וכיהן בתפקיד בין השנים 1895–1897. בשלב מסוים היה סוטרו בעלים של כשמינית מאדמות העיר. בתחילת שנות ה־80 של המאה ה־19 רכש את קליף האוס (Cliff House) ואת אלף הדונמים של קרקע הפונה לאוקיינוס, אזור הידוע בשם גבעות סוטרו (Sutro Heights).

מרחצאות סוטרו (Sutro Baths), שנמצאו בצד הצפוני של חוף אושן ביץ' מדרום לגשר שער הזהב, נפתחו בשנת 1896 והיו למתחם השחייה המקורה הגדול בעולם באותה תקופה.

 ראו גם 
 בית הכנסת עמנו-אל (ניו יורק)
 בית הכנסת עמנו-אל (דאלאס)
 יהדות ארצות הברית

 קישורים חיצוניים 



 אתר הספרייה הווירטואלית היהודית באזור מפרץ סן פרנסיסקו




הערות שוליים

*
*
*
קטגוריה:סן פרנסיסקו: היסטוריה
קטגוריה:ארצות הברית: קבוצות אתניות
קטגוריה:ארצות הברית: בתי כנסת