מטה ומחבט

ממוזער|שמאל|220px|המטה והמחבט על ארון הקבורה של תות ענח' אמון

מטה ומחבט (במצרית: הקא ונכחא) היו סמלים ששימשו בחברה המצרית העתיקה. במקור היו תכונותיו של האל אוסיריס שהפכו לסמל של סמכות פרעונית. מטה הרועים  ייצג מלכות והמחבט  את פוריות הארץ.

הדוגמה המוקדמת ביותר הידועה למטה היא מתרבות גרזה (נקאדה II), ומקורה בקבר U547 באבידוס. בסוף התקופה הקדם-שושלתית כבר היה מטה הרועים לסמל מבוסס של שלטון. במקביל, תואר המחבט לבדו במספר ייצוגים מוקדמים של כתבים מלכותיים. בסביבות תקופת השושלת השנייה הפכו המטה והמחבט לזוג בעל ייצוג רם מעלה.

הדוגמאות הפרעוניות היחידות שקיימות הן למטה והן למחבט מגיעות מקבר תות ענח' אמון. אביזריהם היו עשויים מברונזה כבדה מכוסה בפסים מתחלפים של זכוכית כחולה , אובסידיאן וזהב, בעוד שחרוזי המחבט היו עשויים מעץ מוזהב.

תיאוריות על המשמעות
באופן מסורתי, כאשר המטה והמחבט הוחזקו והוצלבו על החזה, ייצגו את השליט כרועה שחסדיו ממותנים בצורה אדירה בכוח.

על פי פרשנותו של טובי וילקינסון , המחבט, ששימש לדרבון וגירוי בעלי חיים, היה סמל לכוח הכפייה של השליט: כרועה של עדרו דרבן השליט את נתיניו וגם ריסן אותם. פרשנות נוספת, מאת ארנסט ווליס באדג', היא שהמחבט שימש לדיש תבואה.

פרסי ניוברי , מומחה למצרים העתיקה, שיער כי ה"מחבט" או ה"שוט" של אוסיריס היה ככל הנראה כלי לאיסוף לבדנום  בדומה לזה ששימש בכרתים במאה התשע-עשרה. הוא בחן שרידים ארכאולוגיים של פריטים מעין אלה ואת ייצוגיהם באמנות, וגילה שהם אינם מסוגלים לשמש, מבחינה מכנית, כשוט או כמחבט ולכן הם חייבים להיות כלי אחר. בדומה למטות, ציין כי פריטים אלה היו קשורים גם הם לרעייה והשתמשו בהם כדי לאסוף לבדנום בזמן שעדרם רעה על ובין השיחים שמהם נאסף השרף.

ראו גם
 ואס (שרביט)

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:סמלי שלטון
קטגוריה:פרעוני מצרים