בנג'מין פרנקלין מפיק חשמל מהשמיים

בנג'מין פרנקלין מפיק חשמל מהשמיים (Benjamin Franklin Drawing Electricity from the Sky) הוא ציור מאת האמן האמריקאי בנג'מין וסט, שנוצר סביב שנת 1816. היצירה מתארת את ניסוי העפיפונים שערך בנג'מין פרנקלין בשנת 1752, שנועד לבחון את טבעם של הברקים ולקבוע האם מדובר בתופעה חשמלית. 

בנג'מין וסט ופרנקלין היו מיודדים. שניהם חיו ופעלו בפנסילבניה, ונפגשו בלונדון. פרנקלין שימש כסנדקו של בנו השני של וסט. לאחר מותו של פרנקלין בשנת 1790, יצר וסט את הציור כהוקרה, ולפי המקור שימש כדגם לציור גדול יותר שיועד לבית החולים של פנסילבניה – יוזמה שלא הושלמה.

 רקע 
ווסט ביסס את ציורו על ניסוי ידוע שערך פרנקלין בשנת 1752. פרנקלין ציין כי ברקים הורסים לעיתים קרובות בתים על ידי הצתת בתים העשויים מעץ. פרנקלין היה נחוש להוכיח את נוכחות החשמל בברק באמצעות ניסוי. הניסוי של פרנקלין, בתפיסתו הראשונית, היה תלוי בהשלמת כנסיית כרייסט בפילדלפיה, שצריחיה יהיו גבוהים מספיק כדי למשוך מכת ברק. לאחר מכן, פרנקלין הגה ניסוי חלופי שכלל הטסת עפיפון במהלך סופת רעמים עם מפתח מתכת המחובר לחוט.

פרנקלין ערך את הניסוי שלו באופן פרטי מכמה סיבות, כולל אופיו המסוכן, והוא לא רצה לאכזב את הקהילה המדעית אם הניסוי ייכשל. הוא החליט לערוך ניסוי לצד בנו ויליאם בשדה. פרנקלין הדגים שעננים נושאים מטען חשמלי על ידי קרבת אצבע למפתח המתכת, מה שיצר ניצוץ. ניסוייו הובילו לאימוץ נרחב של כליא ברק על בניינים גבוהים כדי למשוך חשמל מהבניין אל תוך הקרקע.

 תיאור ופרשנות 
 תיאור היצירה 
הציור מציג את בנג'מין פרנקלין עומד תחת שמיים סוערים. הוא לובש גלימה אדומה, ובידו השמאלית אוחז מגילה, בעוד ידו הימנית מורמת לעבר השמיים. ברק בוהק מכה בקצה מפתח מתכתי המחובר לחוט העפיפון.

מימין לפרנקלין מופיעים מספר כרובים, דמויות ילדותיות מכונפות. אחד מהם לבוש בלבוש אינדיאני מסורתי. אחרים עוזרים בהחזקת חוט העפיפון או עוסקים בכלי עבודה.

הקומפוזיציה בנויה בצורת משולש, שראשו בידו המושטת של פרנקלין. השימוש החזותי בברק, בצבעוניות דרמטית ובשמיים הקודרים מעניקים לסצנה עוצמה ותנועה. הכרובים, שמקובל לשלב בציורי אפותיאוזה, ממקמים את פרנקלין כדמות רבת משמעות.

 פרשנות 
הציור מתאר את ניסוי העפיפון שערך פרנקלין בשנת 1752. פרנקלין קשר מפתח מתכתי לחוט עפיפון, וביצע את הניסוי יחד עם בנו, ויליאם. כאשר התקרב בידו למפתח, הופיע ניצוץ חשמלי, שהעיד כי העננים טעונים בחשמל.

לפי דיווחו של ג'וזף פריסטלי, פרנקלין הבחין בתחילה כי חוטי הפשתן של העפיפון הזדקפו והתרחקו זה מזה. הוא קירב את אצבעו למפתח וחש ניצוץ חשמלי ברור. הניסוי, כפי שתואר על ידי פריסטלי, הוביל את פרנקלין למסקנה הסופית בדבר טיבו של הברק.

בעקבות ניסוי זה, פיתח פרנקלין את מוט הברק – מכשיר שנועד להגן על מבנים מפגיעת ברקים באמצעות הטמעת המטען החשמלי בקרקע. הניסוי הפך לאחד מהסיפורים הידועים בהיסטוריה המדעית האמריקאית, אף שמהימנותו ההיסטורית הוטלה בספק. פרנקלין היה אחראי להמצאות רבות נוספות, ביניהן מוט הברק והמשקפיים הדו-מוקדיים, אך סירב לרשום עליהן פטנט. הוא נימק זאת באומרו: "כשם שאנו נהנים מהמצאותיהם של אחרים, כך עלינו לשמוח לחלוק את שלנו... ברצון ובנדיבות".

בשנת 1956, במלאת 250 שנה להולדת פרנקלין, הופיע הציור על גבי בול דואר של ארצות הברית. בכך קיבלה היצירה מעמד סמלי לאומי והפכה לדימוי מוכר בהקשר הציבורי הרחב של דמותו של פרנקלין.
ממוזער|פרט של כרוב חובש כיסוי ראש אינדיאני

 סטייה מהאמת 
ממוזער|פסל של בנג'מין פרנקלין הצעיר עם עפיפון - מאת קרל רוהל-סמית' - 1893
הציור הוא דוגמה לציור היסטורי, אך כפי שעשה ווסט בעבר עם עבודות כמו בציור "מותו של הגנרל וולף" משנת 1770, הוא סוטה מהאמת ומייפה אלמנטים רבים לתוספת אפקט דרמטי. פרנקלין היה בשנות הארבעים לחייו ועם בנו כשהוא ערך את הניסוי, אך ווסט מצייר אותו עם שיער לבן ומקומט כאדם מבוגר. ווסט מוסיף כרובים ואלמנטים דרמטיים אחרים כדי לתאר את פרנקלין כדמות דמוית פרומתאוס, העומד כגיבור אמריקאי של תגליות מדעיות. יצירות אמנות אחרות, כמו פסל בנג'מין פרנקלין הצעיר עם עפיפון של קרל רוהל-סמית', מספקות ייצוג מדויק יותר של פרנקלין בזמן הניסוי שלו, ומעניקות לו מראה צעיר משמעותית.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ברק
קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:בנג'מין פרנקלין
קטגוריה:בנג'מין וסט: ציורים