ג'ון וורפילד ג'ונסטון

ג'ון וורפילד ג'ונסטון (באנגלית: John Warfield Johnston; 9 בספטמבר 1818 – 27 בפברואר 1889) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי. הוא כיהן כחבר הסנאט של וירג'יניה, וייצג את וירג'יניה בסנאט של ארצות הברית כאשר המדינה התקבלה מחדש לאיחוד לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית. הוא כיהן כסנאטור במשך 13 שנים. בזירה הלאומית היה חבר המפלגה הדמוקרטית.

בתחילה הוכרז כבלתי כשיר לכהן בקונגרס בשל התיקון ה־14, משום שתמך בקונפדרציה במהלך המלחמה, אך הושב למשרתו לאחר שלשכת המשוחררים קבעה כי סייע לעבד משוחרר חולה וגוסס לאחר המלחמה. ג'ונסטון היה חבר הקונפדרציה הראשון שכיהן בסנאט של ארצות הברית.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו ומשפחתו 
ג'ונסטון נולד ב-9 בספטמבר 1818 בבית סבו מצד אביו, "פאניסלו" (Panicello), סמוך לאבינגדון, וירג'יניה. הוא היה בנם היחיד של ד"ר ג'ון וורפילד ג'ונסטון ולואיזה סמית' בואן. סבו היה השופט פיטר ג'ונסטון, שלחם תחת הנרי "לייט־הורס הארי" לי במלחמת העצמאות. סבתו מצד אביו הייתה אחותו של פטריק הנרי. מצד אמו היה קשור לפוליטיקאי ריס ט. בואן. בין דודיו היו חבר בית הנבחרים  והגנרל ג'וזף אגלטון ג'ונסטון. בן דוד נוסף היהח בי הנבחרים . מוצא משפחתו היה סקוטי, אנגלי, ולשי־סקוטי־אירי.

הוא למד באקדמיית אבינגדון, בקולג' של קרוליינה הדרומית בקולומביה, ובמחלקת המשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה בשארלוטסוויל. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1839 והחל לעסוק בעריכת דין במחוז טזוויל.

ב־12 באוקטובר 1841 התחתן עם ניקטי ביוקנן פלויד, בתו של מושל וירג'יניה ג'ון פלויד ואחותו של המושל ג'ון ביוקנן פלויד. אשתו הייתה קתולית, והוא עצמו המיר דתו לאחר נישואיו.

בשנת 1859 עבר עם משפחתו לאבינגדון, ולאחר אוגוסט 1860 עברו לבית חדש בשם "אגלסטון" (Eggleston) מחוץ לעיר, שנודע בקרב המשפחה בשם "קאסל דאסטי".

לזוג היו שנים עשר ילדים, ביניהם ד"ר ג'ורג' בן ג'ונסטון, רופא מפורסם בריצ'מונד שביצע את הניתוח האנטיספטי הראשון בווירג'יניה. שני בתי חולים – "ג'ונסטון ממוריאל" באבינגדון ו"ג'ונסטון־ויליס" בריצ'מונד – קרויים על שמו.

 ראשית הקריירה 
ג'ונסטון שימש כתובע המחוזי במחוז טזוויל בין 1844 ל־1846. בשנת 1846 נבחר להשלים את המושב של 1846–1847 בסנאט של וירג'יניה, כנציג מחוזות טזוויל, ווית', גרייסון, סמיית', קארול ופולסקי. הוא נבחר מחדש למושב של 1847–1848.

 תמיכה בקונפדרציה  
במהלך מלחמת האזרחים שימש כ"נאמנה" של הקונפדרציה, ונבחר כחבר מועצת העיר אבינגדון בשנת 1861. ידוע כי דיווח לבריגדיר גנרל ג'ון אֶקולס על התרחבות מסוכנת של "מסדר גיבורי אמריקה" – ארגון מחתרתי של תומכי האיחוד בדרום. מידע זה שימש להצדקת בקשות להשעיית צו הביאס קורפוס לצורכי מעצרים צבאיים.

לאחר המלחמה, ב־1867, ייסד את אקדמיית וילה מריה של מסדר הוויזיטציה באבינגדון – מוסד לבנות. בשנת 1869–1870 כיהן כשופט בבית המשפט העליון לערעורים של וירג'יניה. בערך באותה שנה יצר שותפות משפטית עם עורך הדין הצעיר דניאל טריג – לימים חתנו. בשנת 1872 פתחו השניים משרד ליד בית המשפט, שנודע לימים בשם "משרד ג'ונסטון־טריג".

 קריירה בסנאט של ארצות הברית 
בשנת 1869 הייתה וירג'יניה תחת שליטה צבאית. לאחר שהאספה המחוקקת החדשה אישרה את התיקונים ה־14 וה־15 לחוקה, נבחרו שני סנאטורים חדשים – ובהם ג'ונסטון. הוא נבחר להשלים כהונה שהחלה ב־1865.

למרות התיקון ה־14, הקובע שמי ששירת בקונפדרציה אינו רשאי לכהן במשרה פדרלית, הוסרו מגבלותיו בעקבות דיווח של לשכת המשוחררים. לפי הדיווח, ג'ונסטון טיפל בעבד משוחרר זקן בשם פיטר, שנמצא גוסס באבינגדון ב־1865. ג'ונסטון ואשתו דאגו לו עד מותו. בעקבות כך ביקש חבר קונגרס להסיר את מגבלותיו – והקונגרס אישר זאת.

וירג'יניה התקבלה מחדש לאיחוד ב־26 בינואר 1870, וג'ונסטון תפס את מושבו בסנאט זמן קצר לאחר מכן.

עם הגעתו נוצר בלבול סביב זהותו, עד שסנאטור וייטמן וילי מווירג'יניה המערבית אישר כי הוא האיש הנכון. מאוחר יותר כמעט חתם בשוגג על "שבועת הברזל" – שבועה שאסרה על מי שתמך בקונפדרציה מלכהן – אך נמנע מכך בזכות אזהרה של סנאטור שכן.

מבחינה פוליטית השתייך בווירג'יניה למפלגה השמרנית – ברית של דמוקרטים ויגים. בקונגרס הצטרף לדמוקרטים.

במהלך כהונתו עסק בין השאר במחלוקת אנדרטת ארלינגטון – מה לעשות בביתו של רוברט אדוארד לי ששימש בית קברות לצבא האיחוד, התנגדות חריפה לתוכנית מסילת הברזל טקסס־פסיפיק, השתתפות במאבק הגדול בווירג'יניה בין "המממנים" (תשלום מלא של חובות המדינה מלפני המלחמה) לבין "המתאמים מחדש" (תשלום מופחת).

ג'ונסטון כיהן בסנאט בין 1870 ל־1883, ונבחר מחדש פעמיים. הוא היה חבר בוועדת התביעות מתקופת המהפכה ויושב הראש שלה, וכן כיהן כיושב ראש ועדת החקלאות. בשנת 1881 היה חבר בוועדת החוץ שהייתה מעורבת בתמיכה באימוץ אמנת ז'נבה הראשונה (הקמת הצלב האדום הבין-לאומי).

 מחלוקת ארלינגטון 
בדצמבר 1870 הועלתה הצעה לבדוק את הבעלות על בית ארלינגטון והאם ניתן להשיבו לאלמנת רוברט אדוארד לי. ההצעה עוררה סערה גדולה. ג'ונסטון עצמו התנגד ל"הוצאתם וניודם של עצמות אלפי חיילים", אך מאוחר יותר ביקש להגן על כבודו של לי. לבסוף דיבר לטובת משפחת לי, חרף כעס עמיתיו.

ב־1882 קבע בית המשפט העליון שהחרמת בית ארלינגטון הייתה בלתי חוקית והנכס הוחזר ליורשים.

 מסילת הברזל טקסס־פסיפיק 
בבחירות 1877 עמד ג'ונסטון בפני איום פוליטי משום שהתנגד לפרויקט מסילת הברזל הלא־פופולרית בקרב חלק מבעלי ההון. וירג'יניה, בניגוד לרוב מדינות הדרום, סירבה לתמוך בפרויקט – וג'ונסטון נבחר מחדש.

 מאבק המממנים והמתאמים מחדש 
הוויכוח על תשלום חובות המדינה הוביל לפיצול המפלגה השמרנית. המתאמים מחדש, בהנהגת ויליאם מהון, זכו ברוב בבית המחוקקים ב־1879. ב־1883 החליפו את ג'ונסטון בסנאט.

 מותו 
לאחר פרישתו מהסנאט שב ג'ונסטון לעיסוקו בעריכת דין. הוא נפטר בריצ'מונד ב־27 בפברואר 1889 בגיל 70. הוא היה צלול עד הרגע האחרון. ב־1 במרץ הועברה גופתו לוויתוויל, שם נקבר בבית הקברות סנט מרי.

בשנת 1903 הוצב דיוקנו בבית המשפט של מחוז וושינגטון, ובנאום שהציג אותו נאמר עליו:

אשתו ניקטי נפטרה בשנת 1908 בגיל 89.

 קישורים חיצוניים 




קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1818
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1889