סרט דל תקציב

סרט דל תקציב הוא סרט קולנוע שצולם במימון מועט או ללא מימון כלל מאולפן קולנוע גדול או ממשקיע פרטי.

סרטים עצמאיים רבים נעשים עם תקציבים נמוכים, אך גם סרטי מיינסטרים עם יוצרים חסרי ניסיון או לא ידועים יכולים להיות בעלי תקציב נמוך. הרבה יוצרי סרטים צעירים או לא מנוסים מצלמים סרטים בתקציב נמוך כדי להוכיח את כישרונם לפני שהם עובדים על הפקות גדולות יותר. רוב הסרטים דלי התקציב שאינם זוכים לתשומת לב או להכרה כלשהי לא יוצאים לבתי הקולנוע בגלל חוסר שיווקיות, מראה, עלילה או הנחת יסוד. אין מספר מדויק שמגדיר מה נחשב להפקה דלת תקציב, והמספר יחסי לז'אנר ולמדינה. מה שיכול להיחשב לסרט דל תקציב במדינה אחת יכול להיות סרט עם תקציב גדול במדינה אחרת. יוצרי קולנוע צעירים מודרניים מסתמכים על פסטיבלי קולנוע לקידום הסרטים. הם משתמשים בכך כדי לזכות בהכרה ובתשומת לב לסרטיהם, מה שמוביל לעיתים קרובות להפצה מוגבלת בבתי הקולנוע. סרטים דלי תקציב יכולים להפוך לסרטי פולחן ועשויים לקבל הפצה רחבה יותר. סרטים בתקציב נמוך יכולים להיות הפקות מקצועיות או חובבניות.

ז'אנרים מסוימים מתאימים יותר לתקציב נמוך מאחרים. סרטי אימה הם ז'אנר פופולרי מאוד עבור סרטי ביכורים בתקציב נמוך. ג'רמי גרדנר, במאי סרט האימה הדל תקציב "הסוללה", אמר שחובבי אימה נמשכים יותר לאופן שבו הסרטים משפיעים עליהם מאשר לראות כוכבי קולנוע על המסך זה מאפשר לסרטי אימה להתמקד יותר בלעורר תגובה מאשר בבחירות ליהוק יקרות. סרטי מתח הם גם בחירה פופולרית עבור סרטים בעלי תקציב נמוך, מכיוון שהם מתמקדים בנרטיב. סרטי מדע בדיוני, שבעבר היו נחלתם של סרטי B, דורשים לעיתים קרובות תקציב גדול בשביל האפקטים המיוחדים אך גרפיקה ממוחשבות בעלות נמוכה יכולה להפוך אותם לנגישים, במיוחד כאשר הם מתמקדים בסיפור ובאפיון דמויות. אמצעים עלילתיים כמו צילום "Found Footage" יכולים להפחית את עלויות ההפקה, ותסריטים המסתמכים על דיאלוגים ארוכים, כמו "כלבי אשמורת" או "סקס, שקרים ווידאוטייפ", יכולים לבדר קהל ללא הרבה תפאורה.

בדרך כלל סרטים בעלי תקציב נמוך מלהקים שחקנים אנונימים ולא מוכרים אך לעיתים רחוקות שחקנים ידועים עשויים להצטרף לסרט תמורת חלק מההכנסות.
דוגמאות בולטות
סרטי אמנויות הלחימה דלי התקציב של ברוס לי משנות ה-70 היו מהסרטים המצליחים ביותר מבחינה מסחרית והרווחיים ביותר בכל הזמנים. "שאגת הדרקון" (1972) גרף הכנסות של 85 מיליון דולר ברחבי העולם לעומת תקציב של 130,000 דולר (החזר השקעה של 65,000%), בעוד ש"הדרקון" (1973) גרף סכום של 265 מיליון דולר ברחבי העולם לעומת תקציב של 850,000 דולר (החזר השקעה של 31,000%). דוגמה נוספת לסרט אסייתי דל תקציב מצליח היה סרט הבוליווד משנת 1975, "שולאי", שעלה 20 מיליון רופי (400,000 דולר) להפיק וגרף 3 מיליארד רופי (67 מיליון דולר), מה שהפך אותו לסרט המכניס ביותר של הקולנוע ההודי באותו הזמן.

סרטו של וויין וואנג, "צ'אן נעדר", המתרחש ברחובות צ'יינה טאון של סן פרנסיסקו, הופק תמורת 20,000 דולר בשנת 1982. הסרט הוקרן בסופו של דבר בבתי קולנוע ב-45 ערים וגרף כמעט 1.1 מיליון דולר.

אחד הסרטים דלי התקציב הנמוך המצליחים והמוכרים ביותר הוא "פרויקט המכשפה מבלייר" משנת 1999. תקציב הסרט עמד על כ-60,000 דולר, אך הוא גרף כמעט 250 מיליון דולר ברחבי העולם. הסרט הביא ליציאת ספרים, טרילוגיית משחקי וידאו וסרט המשך פחות פופולרי. פרויקט המכשפה מבלייר גם הביא לעלייה בפופולריות של טכניקת ה-Found Footage.

סרט דל תקציב מצליח נוסף היה "פעילות על טבעית" משנת 2007. עם תקציב של 15,000 דולר בלבד הסרט הכניס יותר מ-190 מיליון דולר. סרט דל תקציב מצליח אף יותר היה הסרט משנת 1972 "גרון עמוק", שעלה רק 22,500 דולר להפקה, אך לפי השמועות גרף יותר מ-600 מיליון דולר, אם כי נתון זה שנוי במחלוקת.

סרט נוסף שלא רק הניב תשואה משמעותית על השקעתו, אלא גם השפיע רבות על התרבות, היה "מקס הזועם". הסרט הופק תמורת 200,000 דולר והניב יותר מ-100 מיליון דולר. הוא גם היה התחלה לזיכיון גדול שהוביל ל-3 סרטים נוספים. "מקס הזועם" החזיק בשיא גינס לסרט הרווחי ביותר במשך 20 שנה, עד שנוצח על ידי "פרויקט המכשפה מבלייר".

הסרט "ליל המסכות" הופק בתקציב של 325,000 דולר וגרף 70 מיליון דולר ברחבי העולם. "נפוליאון דינמיט" עלה פחות מ-400,000 דולר להפקה, אך הכנסותיו הגיעו ל-46 מיליון דולר. חטיבות של אולפני קולנוע גדולים המתמחים בסרטים כאלה, כמו Fox Searchlight Pictures, מירמקס וניו ליין סינמה, הפכו את הפצת סרטים בתקציב נמוך לתחרותית.

הסרט הבריטי "מפלצות" מ-2010 הוא דוגמה עדכנית מוצלחת להבאת מה שנחשב בעבר לנחלתם הבלעדית של האולפנים הגדולים – שוברי הקופות היקרים – לקולנוע עצמאי בעל תקציב נמוך. תקציב הסרט דווח להיות 500,000 דולר, והוא גרף 4,188,738 דולר בקופות.

מספר ניכר של סרטים בעלי תקציב נמוך נשכחו על ידי יוצריהם ונפלו לרשות הציבור. במיוחד סרטים בעלי תקציב נמוך שיוצרו בארצות הברית בין השנים 1923 ל-1978 (סרטים ויצירות אחרות שנעשו בארצות הברית בתקופה זו נפלו לרשות הציבור אם זכויות היוצרים שלהם לא חודשו 28 שנים לאחר ההפקה המקורית). דוגמאות לכך כוללות מספר סרטים שנעשו על ידי אדוארד ווד ורוג'ר קורמן.

כמה סרטים דלי תקציב נכשלו כישלון חרוץ בקופות ונשכחו במהרה, רק כדי לצבור פופולריות עשרות שנים לאחר מכן. מספר סרטים זולים הגיעו למעמד של סרט פולחן לאחר שנחשבו במשך שנים רבות לכמה מהסרטים הגרועים ביותר שנעשו אי פעם. הדוגמאות המפורסמות ביותר לפופולריות המאוחרת הזו של כישלונות קופתיים דלי תקציב כוללים את "תוכנית 9 מהחלל החיצון" ו"מאנוס: ידי הגורל".

בנוסף, כמה סרטים זולים שזכו להצלחה מועטה (או צנועה) עם יציאתם לאקרנים לראשונה נחשבו מאוחר יותר לקלאסיקות. "האדם האחרון על כדור הארץ" היה העיבוד הראשון לרומן "אני האגדה" מאת ריצ'רד מת'סון. עקב אילוצי תקציב, הערפדים בסרט היו יצורים דמויי זומבים במקום המפלצות הזריזות המתוארות ברומן. הגישה והסרט לא נחשבו להצלחה באותה תקופה, אך הם היוו השראה לעבודתו של ג'ורג' רומרו בסרטו "ליל המתים החיים". "האדם האחרון על כדור הארץ" הפך לסרט מקדים לסרטי זומבים רבים, ומעריצי סרטים אלה גילו מחדש מאוחר יותר את המקור, והוא צבר קהל פולחן.
תקציב זעיר
סרט בעל תקציב זעיר הוא סרט שנעשה בתקציב נמוך במיוחד, לפעמים אפילו כמה אלפי דולרים. דוגמה לכך היא הסרט הפופולרי משנת 1992 "אל מריאצ'י", שבו הבמאי רוברט רודריגז לא היה מסוגל להרשות לעצמו טייקים שניים עקב תקציב של 7000 דולר. למרות זאת, הסרט זכה להצלחה מבחינה ביקורתית ומבחינה מסחרית, והתחיל את הקריירה של הבמאי הצעיר.

כמה מהסרטים בעלי תקציב זעיר שזכו לשבחים היו של במאי הקולנוע הבנגלי סטיאג'יט ריי, כשהמפורסם שבהם היא טרילוגיית אפו (1955–1959). הסרט הראשון בטרילוגיה, "פאתר פנצ'אלי" (1955), הופק בתקציב זעום של 200,000 רופי (3000 דולר) ועם צוות שחקנים חובבני. שלושת הסרטים נמנים לעיתים קרובות ברשימות הסרטים הגדולים בכל הזמנים. סרטיו האחרים היו גם הם בעלי תקציבים זעירים או נמוכים, כאשר סרטיו היקרים ביותר היו "הרפתקאותיהם של גופי ובגה" (1968) עם תקציב של 600,000 רופי (12,000 דולר) ו"שחקני השחמט" (1977) שעלה 2 מיליון רופי (40,000 דולר).

דוגמה נוספת היא סרט הפולחן "ראש מחק" משנת 1977, שעלה 10,000 דולר בלבד להפקה. הבמאי דייוויד לינץ' התקשה כל כך לגייס מימון שהסרט נאלץ להיעשות על פני תקופה של שש שנים, בכל פעם שלינץ' היה יכול להרשות לעצמו לצלם סצנות.

"סלאקר", סרט דרמה-קומי משנת 1991 שנכתב ובוים על ידי ריצ'רד לינקלייטר, הופק תמורת 23,000 דולר. הסרט נכנס לארכיון הסרטים הלאומי בשנת 2012. בהשפעת הצלחתו של "סלאקר", "מוכרים בלבד" נכתב ובוים על ידי קווין סמית' תמורת 27,575 דולר בשנת 1994, אותם שילם בכרטיס האשראי שלו וגרף 3.2 מיליון דולר בבתי הקולנוע. "מוכרים בלבד" הקפיץ את הקריירה של סמית' כבמאי והוא יצר מספר סרטים נוספים בעלי תקציב גבוה יותר בצורה משמעותית.

בשנת 1998, סרטו הראשון של כריסטופר נולאן, "מעקבים", צולם ונערך בתקציב של 3,000 פאונד. לאחר מכן, נולאן קיבל 3,000 פאונד נוספים כדי "להגדיל את הסרט ל-35 מ"מ".

פריימר הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2004 שנכתב, בוים והופק על ידי שיין קארות', מתמטיקאי ומהנדס לשעבר, שגם כיכב בסרט, והושלם בתקציב של 7,000 דולר בלבד. באותה שנה, הסרט התיעודי "Tarnation" הוכן עם תקציב של 218.32 דולר אך גרף 1,200,000 דולר.

בשנת 2007, פסטיבל הסרטים טרייבקה הציג את הסרט הראשון שצולם בטלפון סלולרי. יוצר הסרטים ההולנדי סיירוס פריש צילם את הסרט בן 70 הדקות, שכותרתו "למה אף אחד לא אמר לי שזה יהפוך לרע כל כך באפגניסטן", תמורת 200 דולר בלבד בטלפון סלולרי מדגם Sharp 903, עם מצלמת 3.2 מגה פיקסל מובנית.

סרט הקומדיה היפני "One Cut of the Dead" הופק עם תקציב של 3 מיליון ין (25,000 דולר) והכניס מעל 3.12 מיליארד ין (28 מיליון דולר) בקופות היפניות, שם עשה היסטוריה בכך שהרוויח פי יותר מאלף מתקציבו.

סרטי האימה של יוהנס גרנצפורטנר, "Masking Threshold" משנת 2021 ו-"Razzennest" מ-2022, הופקו שניהם עם תקציב של 25,000 אירו. שני הסרטים הוקרנו בבכורה בפסטיבל פנטסטי בטקסס וזכו להצלחה רבה.

הערות שוליים

קטגוריה:תקצוב
קטגוריה:מונחים בקולנוע