אומץ מוסרי

אומץ מוסרי, הוא מושג ערך, קריאה לפעולה, האומץ לעמוד על מה שנכון ולפעול מסיבות מוסריות למרות הסיכון לתוצאות שליליות כתוצאה מפעולה זו.Vesilind, P. Aarne (2006). "The Courage To Do The Right Thing". The right thing to do: an ethics guide for engineering students (2nd ed.). Woodsville, N.H.: Lakeshore Press. ISBN 978-0-9650539-6-9.

אומץ נדרש על מנת לפעול כאשר יש ספקות או חששות לגבי התוצאות. לכן, אומץ מוסרי כרוך בהתלבטות או מחשבה זהירה. פעולה רפלקסיבית או קנאות דוגמטית אינן כרוכות באומץ מוסרי מכיוון שפעולות אימפולסיביות כאלה אינן מבוססות על היגיון מוסרי או כוונה מוסרית.Walton, Douglas N. (1986). "Moral Deliberation and Conduct". Courage, a philosophical investigation. University of California Press. ISBN 978-0-520-05443-1.

אומץ מוסרי עשוי לדרוש גם אומץ פיזי כאשר התוצאות הן עונש או סכנה גופנית אחרת.Putman, Daniel A. (2004). Psychological Courage. University Press of America. ISBN 978-0-7618-2820-4.

אומץ מוסרי נתפס כצורת אומץ מודרניסטית, במיוחד לנוכח כוח שלטוני סמכותני כלשהו.Shippey, T. A. (1992). The Road to Middle Earth. pp. 72–73.

 גישה הורית שמסייעת להתפתחות אומץ מוסרי 
שילוב אומץ מוסרי בהורות [כיצד?] יכול להשפיע על הביטוי העצמי [פרט] של הילד במהלך גיל ההתבגרות המאוחר.Bronstein, Phyllis; Fox, Barbara J.; Kamon, Jody L.; Knolls, Michelle L. (30 May 2007). "Parenting and Gender as Predictors of Moral Courage in Late Adolescence: A Longitudinal Study". Sex Roles. 56 (9–10): 661–74. doi:10.1007/s11199-007-9182-8. S2CID 21740863. סביר יותר שאדם יגלה אומץ מוסרי בבגרותו אם גדל בכבוד וחמלה מצד הוריו מאשר אם גדל בסביבה אלימה. הורים המלמדים ערכים מוסריים כמו אמפתיה, צדק, שוויון ואכפתיות כלפי אחרים מעידים על התפתחות אומץ מוסרי. [6] התפתחות האומץ המוסרי במסגרת ההורות אינה מושפעת רק מערכי המוסר שהורשו להורה, אלא גם מהאוטונומיה של הילדים כיצד לתפוס וליישם את ערכיהם המוסריים. [5] אלו המשלבים את תרגול ערכיהם המוסריים בחיי היומיום שלהם נוקטים אומץ מוסרי כדי להגן גם על ערכים אלה.

 דוגמאות לאומץ מוסרי 
אומץ מוסרי יכול לבוא לידי ביטוי באמצעות פעולה לא אנוכית (אלטרואיזם) שמטרתה להפחית או לבטל אפליה או פגיעה בזולת.

אומץ מוסרי מתבטא כאשר אנשים עומדים על עקרונות מוסריים, גם אם זה מעמיד אותם בסכנה או שהפרת עקרונות אלה אינה משפיעה עליהם ישירות.

 חינוך לביטוי של אומץ מוסרי 
מעבר לפעולת הורים או בית הספר בתחומי החינוך המוסרי, קמו ארגונים ומוסדות שמטרתם לטפח אומץ מוסרי. דוגמה בולטת היא המכללה לחינוך לאומץ מוסרי, Moral Courage College, מייסודה של פרופסור אירשד מנג'י (Irshad Manji). סוגיית האומץ המוסרי היא נושא בשיח מורים ומחנכים על תפקידם של מורים לעמוד על עמדות מוסריות בעבודתם החינוכית גם כאשר זה לא פופולרי ומזמין ביקורת.רוני ריינגולד ולאה ברץ, "אומץ, אומץ מוסרי הוראתי, אומץ מוסרי תפקידי, אתיקה", לקסי-קיי גיליון מס' 16 - נובמבר 2021, ע' 22–25.

Dorit Alt & Roni Reingold, (Eds.) Changes in Teachers' Moral Role from Passive Observers to Moral and Democratic Leaders, Sense Publishers, 2012.

Reingold, R. (2021). Reemphasizing the added value of philosophy of education courses in teacher-education programs. Academia Letters, Article 1327. https://doi.org/10.20935/ AL132

 אומץ מוסרי במחשבה היהודית 
הציווי לא תעמוד על דם רעך מופיע כבר בספר וייקרא (יט, 16), "לא תעמוד על דם רעך", והוא מחייב את האדם לא לעמוד מנגד כאשר הוא רואה את זולתו בסכנה או נתון במצוקה אלא עליו להתגייס לעזרתו או הצלתו. האדם, הסובייקט האנושי, הוא בעל חירות מוסרית ולכן הוא אחראי ליישום המוסר בעולמו. אל לאדם להישאר אדיש לסבלו של האחר. במקרא מייחסים אחריות זו כלפי כל אדם באשר הוא. במסורת הרבנית היותר מאוחרת יש שמגדירים אחריות זו למעגל ישראל בלבד. בסוגיה זו קובע הרמב"ם ש "כל היכול להציל ולא הציל עובר על לא תעמוד על דם רעך". (משנה תורה, הלכות רוצח ושמירת נפש, פרק א', הלכה י"ד) חובה זו נכללה בתרי"ג מצוות היהדות (שולחן ערוך, חושן משפט, סימן תכ"ו). קביעה זו התגלגלה גם לסוגיית "דין רודף" בה נדרש האדם הרואה מישהו רודף אחר זולתו לפגוע בו לעשות לעצירת הרודף בכל דרך אפשרית. "דין רודף" פותח פתח למעשים של קנאות והוא הועמד במרכזו של שיח פוליטי נוקבת במדינת ישראל לאחר רצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, שרבנים השיתו על ראשו דין זה. מושג הערך "דין רודף" יכול בפרשנות קיצונית לשמש צידוק למעשה אלימות.משה שנר, "המיתוס היהודי: אי-בהירות לגבי גבולותיו ומגבלותיו", גשר 133, קיץ תשנ"ו, ע' 52-43.

 אומץ מוסרי במדינת ישראל 
בשנת 1998 נוסף חוק ברוח מצווה זו לספר החוקים של מדינת ישראל - האדם מחויב לפי חוק לבוא לעזרת האחר. "חובה על אדם להושיט עזרה לאדם הנמצא לנגד עיניו, עקב אירוע פתאומי, בסכנה חמורה ומיידית לחייו, לשלמות גופו או לבריאותו, כאשר לאל-ידו להושיט את העזרה, מבלי להסתכן או לסכן את זולתו." עם זאת לשון החוק פוטרת אדם מחובתו כאשר המעשה מסכן אותו ובכך מוציאה לשון החוק את "האומץ המוסרי מהמעשה הנדרש.

אומץ מוסרי מקושר גם לאזרחים שחושפים שחיתות או מעשי כשל בארגון אליו הם שייכים ומסכנים בכך את מעמדם ופרנסתם. לכן, נקבע בחוק עיקרון ההגנה על חושפי שחיתות. אומץ מוסרי מקושר גם לנושאי מחאה כלפי מדיניות הממשלה בנושאים המצויים במחלוקת ציבורית.

 אומץ מוסרי בימי השואה 
אנו מייחסים אומץ רוחני נעלה לכל אלו שפעלו בימי השואה, במציאות של כיבוש רצחני, למען עזרה לזולת, מעשה הצלה, תוך סיכון עצמי. במהלך השואה, רבים שאינם יהודים הפגינו אומץ מוסרי בכך שסיכנו את חייהם כדי להציל ולסייע בהצלת יהודים, לעיתים קרובות אנשים ומשפחות שמעולם לא פגשו. הסבירות לסוג זה של אומץ מוסרי נקבעת פחות על ידי גורמים מצביים חיצוניים ויותר מעידה על התכונות והאיכויות הפנימיות של האנשים המצילים יהודים. חלק מהתכונות המניעות אנשים להפגין סוג זה של אומץ מוסרי כוללות אמפתיה, תחושת אחריות חברתית, סטנדרטים אתיים חזקים כמו צדק ושוויון, שיפוט מוסרי מתקדם ופתיחות לקחת סיכונים.נעימה ברזל, על הבחירה בטוב: מעשי ההצלה בפולין ובהולנד במלחמת העולם השנייה, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2004. מעשים הרואיים אלו התמסדו בקטגוריה הישראלית של "חסידי אומות העולם", שנכללו בה לא יהודים שסיכנו את עצמם או חיי משפחתם והושיטו יד עוזרת לזולתם. כך גם גילויי העזרה ההדדית, תוך חירוף נפש של יהודים ביחס ליהודים ובני אדם אחרים באותה העת זוכים כיום להוקרה. מנגד, מושמעת ביקורת מוסרית על כל אלו שעמדו מנגד ולא הושיטו יד עוזרת.ארתור ד. מורס, והעולם שתק: עת נספו שישה מיליונים, הקיבוץ המאוחד, 1972.

 אנונימיות ואומץ מוסרי 
היבטים רבים ושונים יכולים לתרום לאומץ מוסרי. דבר שעשוי לעכב אומץ מוסרי הוא ההשלכות הלא רצויות בחייהם האישיים, החברתיים והתעסוקתיים של המעורבים. ישנה טענה שדרך אחת להתמודד עם השלכות שליליות אלו ולהגביר את האומץ המוסרי עשויה להיות על ידי הוספת אנונימיות, אולם הבחירה באנונימיות מעידה על העדר נכונות לעמוד מול תוצאות המעשה. אומץ מוסרי נמצא גם בקורלציה עם מין, גיל ורמות השכלה, הדיון על המוסריות שבכתיבה אנונימית מעלה דווקא את הבריחה מאחריות למעשה הכתיבה או הביטוי תחת מעטה האנונימיות שמשחרר את הכותב מאחריות לדבריו.משה שנר, לאינטרנט נולד: רוחו החופשית של האדם בעולם שנפתחו גבולותיו, מכון מופ"ת, 2012, 81-108.

 הערות שוליים 

קטגוריה:אתיקה