סרונו

סרונו (Serono) הייתה חברת ביוטכנולוגיה שבסיסה היה בז'נבה, שווייץ. החברה נוסדה בשם המכון הפרמקולוגי סרונו, על ידי צ'זארה סרונו, בשנת 1906 ברומא, איטליה. אחר כך פעלה תחת חברת ההחזקות ".Ares-Serono S.A", ששינתה את שמה ל-".Serono S.A" בשנת 2000. היא נרכשה על ידי חברת התרופות הגרמנית "קבוצת מרק" בשנת 2006, ופעלה בשם "מרק סרונו" (Merck Serono) עד שנת 2015, אז מוזגה פעילותה באופן מלאה לתוך "קבוצת מרק".

"סרונו" פיתחה ושווקה תרופות בתחומי בריאות מינית ורבייה, טרשת נפוצה, גדילה וחילוף חומרים ודרמטולוגיה. צעד מפתח בהתפתחותה היה גילוי שיטה להפקת גונדוטרופין משתן על ידי ד"ר פיירו דוניני, ופיתוח טיפול בטרשת נפוצה (המשווק תחת השם "רביף") על ידי חברת הבת הישראלית "אינטרפארם".
היסטוריה
הקמת החברה
מייסד החברה צ'זארה סרונו סיים את לימודיו באוניברסיטת טורינו בכימיה, רפואה וכירורגיה בשנת 1897. הוא היה הראשון שחקר באופן מקיף את הפעולה הטיפולית והביולוגית של לציטין, חקר את הפעולה הטיפולית של כולסטרול ונגזרותיו, את הפעולה הביולוגית של ליפואידים ועוד. עיקרון תגליותיו של צ'זארה סרונו התבססו על רפואה ביולוגית, כלומר, טיפול בפתולוגיות ובמצבים חולניים באמצעות מוצרים המופקים מאותם איברים של בעלי חיים בריאים, שטופלו מדעית. בטורינו, הוא ייסד את החברה לייצור מוצרים ביולוגיים, תחת השם "ד"ר צ'זארה סרונו ושות'", אשר בשנת 1906 הפכה ל"מכון הרפואי הפרמקולוגי הלאומי סרונו".

בשנת 1935 מונה פייטרו ברטרלי למנכ"ל החברה והוא היה גם לבעל השליטה בה. ב-1965 מונה בנו פאביו ברטרלי למנכ"ל וב-1996 מונה נכדו ארנסטו ברטרלי.
פיתוח טיפול לאי-פוריות
בשנת 1949 החלה החברה בפיתוח טיפול לאי-פוריות; פיירו דוניני, כימאי, הצליח להפיק ולטהר גונדוטרופין  משתן של נשים לאחר גיל המעבר; באופן מסורתי הוא הושג מבלוטות יותרת המוח של בעלי חיים. נוזלי גוף מנשים לאחר גיל המעבר הם אידיאליים מכיוון ששחלות מזדקנות מפסיקות לייצר הורמונים, מה שגורם לגוף להגיב על ידי הגברת ייצור ההורמונים המייצרים ביציות. המוצר הראשון המכיל גונדוטרופין אנושי לגיל המעבר, "פרגונל 25 סרונו", נרשם באיטליה בשנת 1950. הילד הראשון שנולד עם תמיכה הורמונלית מפרגונל נולד בשנת 1962. החומר הפעיל של פרגונל מסווג כתקן בינלאומי על ידי ארגון הבריאות העולמי.

כדי לספק את הביקוש ההולך וגדל לגונדוטרופין אנושי, היה על החברה לפתור את בעיית מקור חומרי הגלם. "סרונו" קיבלה בתחילה שתן מבתי אבות וממנזרים שונים ליד רומא, ולאחר מכן בנתה מערכות איסוף מקומיות ברחבי איטליה ומאוחר יותר במדינות אחרות. תורמים פוטנציאליים עוברים בדיקות בריאות מחמירות. התורמים לא מקבלים כסף, והמניע דומה לזו של תרומת דם. 80 מיליון ליטר שתן מ-400,000 תורמים סופקו בשנת 1998.
התרחבות בין-לאומית
בשנות ה-70 וה-80 גדלה פעילות החברה באופן משמעותי, תחת חברת ההחזקות "ארס-סרונו", היא פיתחה תרופות באונקולוגיות ולמחלות אוטואימוניות וייצרה ושיווקה ברחבי העולם גם ציוד דיאגנוסטיקה רפואי. היו לה וכן חברות בת ומפעלים ב-20 מדינות ופעילות בארצות הברית שנוהלה מבוסטון.

בשנת 1997 רכשה מחברת GlaxoWelcome, את GBRI (Geneva Biomedical Research Institute) שהפך למכון המחקר שלה שבסיסו בז'נבה בשם SPRI.

בשנת 2000 הוקם הספין-אוף "Manteia Predictive Medicine" , שעסקה בטכנולוגיית ריצוף הגנום האנושי.

במאי 2000 נרשמו מניות החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
תרופת הרביף
בשנת 1998 הושקה התרופה טיפול בטרשת נפוצה התקפית-הפוגתית, הצורה הנפוצה ביותר של המחלה הניוונית. עד 1999 היא יצרה מכירות של 143 מיליון דולר, אך הוראות חוק התרופות אסרו עליה להיכנס לשוק האמריקאי, שם הטיפול של ביוג'ן, Avonex, היה בעל מעמד של תרופה יתומה. סרונו השקיעה משאבים משמעותיים בניסויים קליניים כדי לנסות להדגים את העליונות שלה בטיפול שלה במחלה. הניסוי הצליח והחברה נכנסה לשוק האמריקאי. ב-2002, היוותה 44% ממכירות סרונו.

מכירת החברה למרק
בספטמבר 2006 "סרונו" נרכשה על ידי חברת התרופות הגרמנית "מרק", תמורת כ-13.5 מיליארד דולר. לפי העיתונאי הכלכלי גיא רולניק שוויה של "אינטרפארם" והפיתוחים שבוצעו בישראל מתוך העסקה היה כ-6 מיליארד דולר
, אך את רוב סכום המכירה קיבלה משפחת ברטרלי, שהפכה לאחת המשפחות העשירות באירופה.

הישות החדשה, הממזגת את "סרונו" עם חטיבת האתיקת של "מרק", נקראת "מרק סרונו". המטה שלה היה בז'נבה, בתוך מתחם חדש שהקימה "סרונו". הפעילות בארצות הברית נותרה ליד בוסטון ושמה שונה ל-"EMD Serono", עקב בעיות עם רישום הסימן המסחרי "מרק" בארצות הברית. בשנת 2011 התקבלה החלטה לסגור את המטה בז'נבה ולהעביר את המטה לדרמשטט, גרמניה, מה שגרם לאובדן מקומות עבודה של רוב העובדים בז'נבה.
אינטרפארם - מרק סרונו ישראל
בשנת 1979 הוקמה בישראל חברת "אינטרפארם", כחברת בת של "סרונו", שהחזיקה ב-60% מחברת "אינטר-ידע", שהוקמה בשותפות עם "ידע חברה למחקר ופתוח", חברת מסחור הידע של מכון ויצמן שהחזיקה ב־40% מן המניות, והיו לה גם זכויות וטו על החלטות ההנהלה. החברה הוקמה במטרה לפתח ולייצר תרופות על בסיס האינטרפרון, חלבון טבעי המיוצר על ידי מערכת החיסון של הגוף ומופרש כאמצעי־הגנה של תאים שהותקפו על־ידי וירוס. הוא נתגלה כבר ב-1957, על ידי המדען היהודי-סקוטי אליק אייזקס, במכון הלאומי למחקר רפואי בלונדון, אך היה קשה לייצר אותו באופן מלאכותי. בשנת 1975 קיבלו שלושה מדענים ממכון ויצמן, הפרופסורים מישל רבל, ארנסט וינוקור ונתן שרון מענק ממשלת מערב גרמניה המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי לחקר תכונותיו ודרכי הפקתו של החלבון הטבעי אינטרפרון, על בסיס מחקרים אלו הוקמה ב-1979 חברת "אינטר-ידע" לייצור האינטרפרון כתרופה. "סרונו" סיפקה את רוב המימון הראשוני למיזם.

מנהלה הראשון של החברה היה ישראל מקוב, שהוחלף ב-1985 בידד אהוד גלר, ששימש בתפקיד עד 1989.

ב-1980 הייתה פריצת־דרך בייצור אינטרפרון באופן מלאכותי באמצעות הנדסה גנטית, על ידי שטילת ה-RNA של האינטרפרון בחידקים והרבעתם, וב-1981 הונפקה החברה בבורסה מעבר לדלפק בניו יורק וגייסה 7 מיליון דולר. "אינטרפארם", באמצעות "אינטר-ידע", פיתחה תהליך להפקת האינטרפרון מתרביות רקמה של עורלות תינוקות שעברו ברית מילה, אשר מודבקות בנגיף. המוצר הראשון שפותח על בסיס האינטרפרון בשם "פרון", היה תכשיר לטיפול בהרפס והזיהומים שהוא גורם בעיניים, בעור ובאברי המין, שהוכיח את יעילותו בניסויים קליניים. מוצר נוסף פותח לטיפול בקונדילומה. בנוסף ייצרה הורמון גדילה וניסתה לפתח טיפול בסרטן.

ב-1986 החלה להקים מפעל ייצור בנס-ציונה בסיוע ממשלתי, לאחר שקיבלה אישור של משרד הבריאות האמריקאי לשימוש בתרופה לחולי לוקמיה של תאים שעירים. מכירות החברה גדלו מ־3.6 מיליון דולר ב-1985 ל-18.1 מיליון דולר ב-1988, בעיקר לאור הצלחת שיווק "פרון" באירופה ואמריקה הלטינית. בישראל יוצר רק חומר הגלם של המוצרים של החברה והעיבוד הסופי למוצר מדף נעשה בשווייץ.

בדצמבר 1987⁩ מכרה חברת "ידע" ל"אינטרפארם" את חלקה ב"אינטרידע". בעקבות הרכישה שלטה מאז "אינטרפארם" באופן מוחלט בניצול הפטנטים והידע של המוצרים שפיתחה. במקביל הזרימה "סרונו" הון נוסף ל"אינטרפארם" להרחבת כושר הייצור.

במאי 1990 הגישה "סרונו" הצעת רכש למניות הציבור ב"אינטרפארם", שהייתה גבוה ב-50% ממחיר המניה באותה עת, על רקע תחילת ניסויים קילניים ב-אינטרפרון בטא 1a, אך 15 בעלי מניות ישראלים התנגדו למהלך. מחיר המנייה עלה פי עשרה והחברה משכה את ההצעה.

ב-1998 התרחשה פריצת דרך נוסף עם השקת התרופה לטיפול בטרשת נפוצה "רביף" שהפכה לתרופה הנמכרת ביותר של החברה עם מכירות בהיקף של 550 מיליון דולר בשנת 2002. בספטמבר 2004 הודיעה "סרונו" על סגירת מפעל "אינטרפארם" בישראל, והעברת הייצור התרופה לשווייץ.

לאחר רכישת החברה בידי מרק, שם החברה בישראל שונה ל-"מרק סרונו בע"מ".
קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:יצרני תרופות שווייצריים