הנדריק ומרגרטה פאו

הנדריק פאו (בהולנדית: Hendrik Pouw; 17 באוקטובר 1887 – 10 באפריל 1975) ומרגרטה פאולינה ברטה אליזבת פאו (ניומן) (בהולנדית: Margarete Pouw; 28 בפברואר 1901 – 13 באפריל 1989), היו זוג חקלאים הולנדים מהכפר פורטהאוזן (Voorthuizen), אשר הוכרו כחסידי אומות העולם על הצלת יהודים וסיוע למחתרת ההולנדית במהלך מלחמת העולם השנייה.יד ושם תיק מחלקת חסידי אומות העולם מס' 1164, ארכיון יד ושם

 קורות חיים 
הנדריק ומרגרטה פאו התגוררו בחווה בשם "Enny's Hoeve" (החווה של אני), במחוז חלדרלנד בהולנד. בחווה היו אדמות חקלאיות, בוסתן, רפת ולול תרנגולות. לצד המשק החקלאי, הקימו בני הזוג את אחד מבתי הגידול המקצועיים והידועים באירופה לגידול כלבי דאכסהונד ("van de Zeven Bergjes").

בני הזוג היו בעלי השכלה על יסודית, ומרגרטה פאו אף הייתה מומחית בתחומה ופרסמה מאמרים רבים, כמו גם כתבה ערך באנציקלופדיה בנושא הגנטיקה של הכלבים. מרגרטה הקפידה על כללים נוקשים של טוהר הגזע בגידול הכלבים שהשתתפו בתערוכות, והמקום הפך לחוות גידול כלבים בלבד.עדות בעל פה עם אורנה בלום (בתה של מרגוט), ועם סוניה פאו (נכדתם של הנדריק ומרגרטה פאו), וצאצאי משפחת פאו.

עם תחילת הכיבוש הנאצי של הולנד, היו לבני הזוג שבעה ילדים. בתם הרביעית, אנני, על שמה נקראה החווה, נפטרה כשנתיים לפני פרוץ המלחמה בהולנד עקב מום בלב. שאר ילדי המשפחה, שהיו בגילאי 8-20 עם פרוץ המלחמה ולקחו חלק פעיל בחיים בחווה ובפעולות ההצלה, היו מרגרט פרדריקה (פרידל), יקובה הנדריקה (קוב), אליסבת (ליס), קרולינה יוהנה (קוקו), יוהנס גרהרדוס (יאן) ונלי הלנה קורי (נל).

 פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים 
הקשר של הנדריק ומרגרטה פאו לפעילות הצלת היהודים החל דרך חברותה של הבת ליס עם נערה יהודייה בשם מרגוט הרץ (שוורץ). כבר ביולי 1942 נסע הנדריק פאו לאמסטרדם והציע למשפחת הרץ להסתתר בחווה, אך הם סירבו תחילה. במעמד זה סיכמו הנדריק ומרגוט על "משפט קוד": אם המצב באמסטרדם יורע ומרגוט תאלץ לברוח, עליה להתקשר אליו בטענה כי יש לה "גור כלבים" שהיא מעוניינת להביא לחווה. רק ביולי 1943, לאחר שהוריה ואחותה של מרגוט גורשו למחנות השמדה, השמיעה מרגוט את משפט הקוד. הנדריק נסע מיד ברכבת לאמסטדרם והביא אותה לחווה.

עם הגעתה של מרגוט, שהייתה היהודייה הראשונה שהסתתרה אצלם, החלה המשפחה להציע מסתור ליהודים נוספים. במהלך תקופת המלחמה, הפכה החווה למקום מסתור ומקלט עבור יהודים רבים ששהו בה לתקופות משתנות. ביניהם שני ילדים בשם אנס ומקס, אייזק ורוזה נח מדבנטר, מר ה.נ.ו. הורסלנד מהאג, ברנרד אק בן השש, וילדה שווייצרית בת 8 (לימים גברת א. ת'ונרן). בני הזוג פאו התייחסו למרגוט כאל אחת מבנותיהם והיא שהתה במקום ללא תמורה, תוך סיוע בעבודות הבית כמידת יכולתה. יתר המסתתרים הסתייעו בתלושי מזון מהמחתרת או שילמו עבור שהותם.

באוקטובר 1944 החלו פעילי מחתרת להשתמש בגורן החווה כבסיס לפעולותיהם, ובין ערמות השחת הוסתר גם טקס בנוול (Tex Banwell), חייל בריטי שברח מהשבי הנאצי. החווה הפכה לבסיס פעולה ממנו אף נתפסו שבויים גרמנים. כשהגרמנים גילו את המסתור, קיבלו יושבי החווה אזהרה מוקדמת שהצליחה להצילם. בעוד שכל בני המשפחה והמסתתרים נמלטו למקומות מסתור אחרים, נשארה קוב, אחת מבנותיהם של הנדריק ומרגרטה, בחווה כדי לטפל בבעלי החיים. ב-17 באוקטובר 1944 פשטו הגרמנים על המקום, עצרו אותה, פינו את חיות המשק והעלו באש את החווה והמלונה. במהלך האירוע חלק מכלבי הדאכסהונד שהיו במקום נשרפו חיים בתוך המבנה, בעוד שחלקם הצליחו להימלט. בתם קוב שוחררה כעבור חודש לאחר שהעמידה פנים שאינה יודעת דבר.

 לאחר המלחמה 
לאחר השחרור שבו בני משפחת פאו לוורטהאוזן. הם פעלו בקושי רב לשקם את חייהם, לאחר אובדן מוחלט של ביתם ורכושם. רק באמצע שנות ה-50 עלה בידם לבנות מחדש את ביתם. מרגוט, שנשארה בקשר הדוק וקבוע עם בני המשפחה וצאצאיהם כל חייה, העידה כי משפחת פאו מעולם לא התלוננה על גורל ביתם או על המחיר הכבד ששילמו.

 הכרה והנצחה 
ב-22 במרץ 1977, יד ושם הכיר בהנדריק פאו ובאשתו, מרגרטה פאולינה ברטה אליזבת פאו-נוימן, כחסידי אומות העולם. ביום שלישי, 2 במאי 1978, התקיים ביד ושם טקס נטיעת עץ על שמם בגן חסידי אומות העולם, והוענקה למרגרטה מדליה.

 קישורים חיצוניים 

 Botzensteiners. (2018). Decisions.
 Groepje Teckels ‘van de Zeven Bergjes’

 הערות שוליים 

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:זוגות חסידי אומות העולם