פרשת ההתעללות המינית בילדים בשבט צופי אמריקה ניו אורלינס 137

שבט צופי אמריקה ניו אורלינס 137 היה שבט צופים של צופי אמריקה שבו בוצעה התעללות מינית בילדים בלפחות 25 ילדים בני 8 עד 15 בין יוני 1974 לספטמבר 1976.

מדריכי השבט ניצלו ילדים מרקע לא יציב והשתמשו בהם לפורנוגרפיית ילדים ולקיום יחסי מין עמם, ואף סרסרו בהם לפדופילים בתוך לואיזיאנה ומחוצה לה. חקירה על השבט הובילה למעצרם של לפחות 19 גברים. עד 1978 הורשעו 11 גברים בתיק, חלקם קיבלו עונשי מאסר ארוכים.

 היסטוריה 
ממוזער|מודעת דרושים שפורסמה בטיימס-פיקיון ב-31 באוגוסט 1974 שחיפשה "האק פין צעירים" שיצטלמו לצילומי דיג
שבט 137 נוסד בתחילת 1974 במזרח ניו אורלינס, לואיזיאנה, על ידי ארבעה גברים: ריצ'רד סטנלי הלברסן, ריימונד תומאס וודאל ג'וניור, הארי קרמר ולואיס סיאלה. על פי עדותו של סיאלה מאוחר יותר בבית המשפט, השבט הוקם במטרה "לספק (לגברים) ילדים לתענוגות המיניים שלהם". טרם הקמתו הגיעו הלברסן ווודאל לניו אורלינס מקורל גייבלס, פלורידה, שם הם נרשמו כעובדי תחזוקה באקדמיות אדלפי, בית ספר אלטרנטיבי ששימש בפועל לזנות קטינים. פיטר ברדפורד, שותף-בעלים באקדמיות, נעצר בין היתר בגין התעללות בצופים בניו אורלינס. המעשה הראשון המתועד של הקבוצה היה ב-31 באוגוסט 1974, אז פרסמו וודאל ואחד משותפי הקבוצה המיוחסים, צייר מקומי בשם ג'ון ריד קמפבל, מודעה בטיימס-פיקיון שחיפשה "האק פין צעירים" שיצטלמו לצילומי דיג.

וודאל ורוברט לנג, חבר ועדה בשבט 137, הקימו גם שירות מדריכי טיולים בניו אורלינס ב-1973. תיירים קיבלו בידור, לינה, אוכל וגישה לעובדי מין, שמאוחר יותר כללו גם קטינים. על פי מכתב של וודאל לטיימס-פיקיון, גם פוליטיקאים מחוץ ללואיזיאנה היו בין לקוחותיהם. סיאלה העיד כי השירות העסיק במקור גברים הומוסקסואלים בוגרים, אך עבר לבנים צעירים כדי לחסוך בעלויות.

מדריכי השבט התמקדו בילדים מרקע לא יציב, לעיתים באמצעות עבודה בארגונים כמו שירותי רווחת ילדים וארגון "האחים הגדולים, האחיות הגדולות של אמריקה". שיטת הפעולה של הלברסן ומגייס ריצ'רד פס הייתה לפתות בנים ומשפחותיהם במתנות כמו אופניים או גיטרות, כדי להכניס אותם לאקדמיות אדלפי ולשבט 137. פדופילים מחוץ לניו אורלינס נסעו לעיר כדי להתעלל מינית בבנים, והילדים גם הוצאו מהמדינה למטרות קיום יחסי מין עם גברים. הילדים שימשו גם לפורנוגרפיית ילדים שצולמה על ידי מדריכי השבט. חומר ההתעללות המינית הזה שותף על ידי חברי הקבוצה ושותפיהם לרשתות פדופילים ברחבי ארצות הברית.

בנוסף, הגברים הכינו בקשות להקמת בתי מגורים לבנים, אך התוכנית לא בוצעה.

על פי עדויותיהם בבית המשפט, הקורבנות, שחלקם לא היו חברי השבט, נלקחו לטיולים (כגון לחוף פונצ'טריין) ובילו בסופי שבוע בבתיהם של מדריכי השבט, שם הם קיימו יחסי מין הומוסקסואליים עם גברים בוגרים.

 חקירה 
ב-23 באוגוסט 1976 התקלקל סרט נע בפוטומאט , חברת פיתוח סרטים מסחרית. המנהל האזורי הודיע למשטרה לאחר שבסדרת תצלומים שנשלחה על ידי הארי קרמר נתגלו שני מבוגרים, שנקבעו מאוחר יותר כוודאל וקרמר, כשהם מתעללים מינית בילד.

ב-31 באוגוסט התפרק השבט לאחר שלמדריכיו נודע על חקירה שמתנהלת. למרות זאת, רוב המקורות טוענים שההתעללות נמשכה עד ספטמבר 1976.

ב-10 בספטמבר נעצרו הלברסן, וודאל ולויד שווגמן בן ה-18. בבתיהם תפסו בלשים כרטיסיות המפרטות את שמותיהם וכתובותיהם של ילדים במספר מדינות. הם גם תפסו פורנוגרפיית ילדים של 15 קורבנות שונים ומגזינים בשמות "Boys For Sale", "Naked Boyhood" ו-"Young Boys and Oral Sex". הלברסן וודאל הואשמו במספר עבירות מין, בעוד שווגמן הואשם בתרומה להתנהגות פלילית של קטינים ובאחזקת הסם Tuinal. קרמר, פס ולנג ברחו ונעצרו זמן קצר לאחר מכן.

בחודשים הבאים התרחב היקף החקירה. עד מאי 1977 הואשמו 19 גברים בהתעללות הקשורה לשבט 137. על פי התובע המחוזי, הארי קוניק, הנאשמים התעללו בילדים נוספים ב-34 מדינות שונות בארצות הברית וכן באנגליה. נמצאו קשרים של השבט לפדופילים מחוץ לארצות הברית, עד ערב הסעודית, וכן ארונות תיוק מלאים במכתבים מ-1956 של גברים שביקשו גישה לילדים.

לאחר שנמצאו בחקירת שבט 137 התכתבויות וחומרי התעללות מינית שלו, נעצר בנובמבר 1976 גם קלאודיוס ורמיליה, כומר אפיסקופלי שניהל בית לבנים בטנסי. שמו של ג'ון דייוויד נורמן, סוחר פורנוגרפיית ילדים וסוחר בבני אדם למטרות מין מפלורידה מופיע בפנקס הכתובות של הלברסן.

 הרשעות 
לנג הודה באשמת קשירת קשר בשנת 1976 ונידון למאסר על תנאי. לאחר מכן עבר לערב הסעודית, שם הציג את עצמו כאיש עסקים.

במרץ 1977 שווגמן, חניך צופים לשעבר שהיה בין הראשונים שנעצרו בפרשה, נידון לשישה חודשי מאסר בגין ביזיון בית המשפט, לאחר שסירב להשיב לשאלות הנוגעות לשבט 137.

וודאל אושפז בבית החולים המדינתי מזרח לואיזיאנה טרם משפטו בשל "דיכאון חמור ונטיות אובדניות". במאי 1977 הוא הואשם ב-11 סעיפים של פשעים חמורים נגד הטבע ונידון ל-75 שנות מאסר בבית הכלא אנגולה במאי 1977. הוא מת בכלא ב-2013.

ב-1977 סיאלה הודה בשני סעיפים של פשעים נגד הטבע ונידון לעונש מופחת של שבע שנות מאסר, לאחר שאימת בבית המשפט עדויות שמסרו הקורבנות.

ביולי 1977 טכנאי רפואי בן 38 בשם לארי ג'ו פיליפס נידון ל-30 שנות מאסר בגין שני סעיפים של פשעים חמורים נגד הטבע שביצע נגד ילד בן 13. כמו כן, יו סקוט מלור, מנהל נדל"ן אמיד מבוסטון, הודה באשמה בביצוע פשע בנסיבות מחמירות נגד הטבע בילד בן 13 ונידון לחמש שנות מאסר.

באוגוסט 1977 הלברסן נידון ל-30 שנות מאסר בגין חמישה סעיפים של התנהגות מגונה ו-11 סעיפים של פשעים חמורים נגד הטבע. עונשו היה קל יותר מזה של וודאל בשל החרטה שהביע במהלך המשפט. באותו חודש קרמר נידון ל-45 שנות מאסר בבית הכלא אנגולה בגין 26 סעיפים של פשעים חמורים נגד הטבע. גם גזר דינו של פס ניתן באוגוסט, והוא נשלח ל-40 שנות מאסר.

באוקטובר 1977 נלסון בואן, סגן ראש שבט צופים זמני, נמצא אשם בחמישה סעיפים של פשעים חמורים נגד הטבע בגין מעשים שביצע במספר ילדים. הוא נידון ל-25 שנות מאסר.

במרץ 1978 רוברט ברנרד מאלרס, מיליונר מקליפורניה, נידון לשני עונשי מאסר חופפים של 9 שנים ו-7.5 שנים בגין קיום יחסי מין עם ילד בן 9 בביתו של הלברסן.

 ג'ון ריד קמפבל 
ביולי 1977 ג'ון ריד קמפבל (1923–1997) הואשם בעבירות מין במסגרת חקירת שבט 137; אולם הוא נעלם בספטמבר 1976 לאחר מעצריהם של הלברסן, וודאל ושווגמן.

בפברואר 1980 התובע המחוזי הארי קוניק ביקש סיוע מה-FBI באיתור קמפבל. חודשיים לאחר מכן הוא אותר ביומה, אריזונה, אך טען כי לא ידע כלל על האישומים נגדו וכי שהה באריזונה לרגל עסקיו. האישומים נגדו בוטלו ביולי 1982.

במהלך עדות שמסר בבית המשפט בשנת 1979, האשים סיאלה את קוניק בקיום קשר רומנטי עם קמפבל, שסייע לו בעבר בקמפיין בחירות. קוניק הכחיש את הטענה. עם זאת, קמפבל וקוניק הכירו מאז 1969, וקמפבל הגדיר את עצמו כחבר אישי של קוניק. בנוסף, טען קמפבל כי שימש מודיע מוקדם בפרשה וכי קוניק איפשר לו לעזוב את לואיזיאנה ב-1976, לאחר פגישה עם קוניק ועוזרו הבכיר, שהתקיימה שעות ספורות לאחר הפשיטה על ביתו. קוניק אישר כי הפגישה התקיימה, אך טען כי באותה עת לא היה מודע לעבירות המין של קמפבל. הרושם שנוצר, כאילו קוניק איפשר לקמפבל לחמוק מהדין, עורר סערה ציבורית בניו אורלינס.

 היעלמותו של ריצ'רד סי. ג'ייקובס 
ריצ'רד סי. ג'ייקובס מבוסטון (יליד 1936) היה איש עסקים מיליונר, יורש הון חברת Jet Spray Cooler של אביו, ובעלים שותף לשעבר בניו אינגלנד פטריוטס. ב-1977 הוא עמד בפני עונש מאסר מקסימלי של 15 שנים בגין התעללות לכאורה בחברי השבט. יום לפני משפטו הוא הפר את תנאי הערבות, נמלט ולא נראה עוד.

ב-1988 בית המשפט העליון של מסצ'וסטס פסק שג'ייקובס עודנו בחיים, בעקבות ניסיון של אמו לפדות פוליסת ביטוח חיים על סך מיליון דולר. בבית המשפט ציין עורך דין מטעם חברת הביטוח Guardian Life כי ג'ייקובס כבר נמלט בעבר מאישומים בגין מעשים מגונים בילדים בלונדון בשנת 1974. הוא הוסיף: "המכונית שלו מעולם לא נמצאה, אין שום ראיות, בשום מקום, שהוא מת".

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:צופי אמריקה
קטגוריה:ארצות הברית: התעללות מינית בילדים