יהודית גינצבורג

יהודית גינצבורג-לוריא (1905 – 28 בספטמבר 1972) הייתה אחות במקצועה ופעילת ציבור, פעילה בכירה בהסתדרות העובדים, חברת מזכירות מועצת פועלי ירושלים וחברת מועצת עיריית ירושלים בשנים 1955–1967.

 ביוגרפיה 
יהודית גינצבורג נולדה בברנוביץ' שברוסיה הלבנה, אז בתחום המושב של האימפריה הרוסית למנחם גינצבורג ונחמה (לבית צ'לנוב) עסקנים ציוניים. אחותה רוחמה זלינגר הייתה ממייסדות כפר אז"ר. אחותה ז'ניה טברסקי הייתה עובדת סוציאלית וחברת כנסת מטעם מפא"י ולה אח נוסף זלמן גינצבורג. גינצבורג הייתה בת דודה של נשיא המדינה זלמן שזר.

ב-1926 עלתה לארץ ישראל באוניה "קנדה".

לאחר שסיימה לימודי סיעוד בבית הספר לסיעוד של הדסה ב-1929, עבדה במשך כמעט 20 שנה (1929–1947) כאחות ובבתי הספר למל ותחכמוני בעיר ירושלים. כאחות צברה ניסיון גם בעבודה סוציאלית וחינוכית עם אוכלוסיות שונות בעיר. היא פרסמה מאמרים פובליציסטיים בתחום התמחותה שהופיעו בעיתונים "דבר הפועלת", "הדור" ו"דבר". היא היתה מיוזמות ומקימות ארגון האחיות הארץ-ישראלי שהוקם ב-1947 במסגרת הסתדרות העובדים הכללית וכיהנה כמזכירה הראשונה של הארגון .

 פעילותה הציבורית 
החל משנות ה-40 הייתה חברה במפלגת פועלי ארץ ישראל (מפא"י) וכיהנה שנים רבות במוסדות המפלגה. הייתה מראשי מפא"י בירושלים.גיצבורג הייתה ראש מפלגת המערך בירושלים וחברת בית הדין העליון של מפלגת העבודה עד יום מותה. היא פעלה לייצוג הולם לנשים במוסדות המפלגה.

גינצבורג מונתה בספטמבר 1948 כחברה במועצה הירושלמית המייעצת על יד המושל הצבאי של השטח המוחזק של ירושלים, שהתקיימה עד ביטול הממשל הצבאי בפברואר 1949. היא נבחרה למועצת העיר ירושלים ב-1955 וכיהנה 12 שנים כחברת מועצה תחת ראשי העיר גרשון אגרון, מרדכי איש-שלום וטדי קולק עד 1967 אז פרשה מתפקידה, ככל הנראה לאחר מות חתנה במלחמת ששת הימים. כחברת מועצה ניסתה לקדם ייצוג נשי במועצה הדתית בירושלים אל מול התנגדות של חברי המועצה הדתיים. בנוסף כיהנה כמזכירה של מועצת פועלי ירושלים, כמזכירת איגוד עובדי המדינה, ובוועד המפקח של קופת חולים.

כחברת מועצה, מתחילת שנות ה-60 הייתה פעילה למען העברת עיתונים ומפעלים לעיר ירושלים. היה לה תפקיד חשוב בהעברת מוסדות מדינה ומשרדי ממשלה מתל אביב לירושלים. היא פעלה לשם כך מול חברי כנסת, שרים ומול ראש הממשלה דוד בן-גוריון על מנת לקדם את הנושא. היא קידמה בין השאר את העברת משרד השיכון משרד העבודה ובהמשך משרד התחבורה לירושלים.

 חיים אישיים ומותה 
ב-1930 נישאה לבן-ציון לוריא (1905–2002) מחנך, סייר וסופר, ממקימה ומראשיה של החברה לחקר התנ"ך.  לזוג נולדו שתי בנות ובן. בתה ארנונה (1932–2017), הקרויה של שם נחל ארנון, ועל שמה שכונת ארנונה בירושלים, נישאה לסגן-אלוף , שנהרג במלחמת ששת הימים. בתה טלמונה נישאה לעו"ד תיאודור אוריין. בנה, מנחם לוריא (נולד 1943) הוא פרופסור לביוכימיה באוניברסיטה העברית.

לוריא נפטרה לאחר מחלה קשה, בערב שמחת תורה, 28 בספטמבר 1972, בגיל 67. הלווייתה נערכה ב-1 באוקטובר והיא נקברה בהר המנוחות בירושלים.

נכדיה מבתה ארנונה:  נהרג במלחמת יום הכיפורים. תמר פייקס היא אמנית, סופרת ובמאית. מבתה טלמונה, דן אורין הוא דיפלומט, שהיה שגריר ישראל במקדוניה.

 הנצחה 
על שמה רחוב האחות יהודית בשכונת גילה בירושלים.

 קישורים חיצוניים 
 יהודית לוריא באתר Billion Graves
 ⁩


 יהודית גינצבורג, מה בפי אנשי העם, ⁨⁨הדור, 6 נובמבר 1953⁩ – על דוד בן-גוריון


 הערות שוליים 

קטגוריה:אחיות ישראליות
קטגוריה:אחים ישראלים
קטגוריה:חברות מועצת העיר ירושלים
קטגוריה:חברי מועצת העיר ירושלים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1972