בלז'אן בולטריקובה

בָּלזָ'אן בּוּלטרִיקוֹבָה (בקזחית: Балжан Бөлтірікова; 15 בנובמבר 1921 – 14 במאי 1998) הייתה מורה ומדינאית סובייטית וקזחית שההייתה בין מקימי הסגל הדיפלומטי ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית. היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה כשרת החוץ והדיפלומטית הקזחית הראשונה שהשתתפה בעצרת הכללית של האומות המאוחדות. היא זכתה במדליות ובפרסים רבים, כולל עיטור אות הכבוד ועיטור הדגל האדום של העמל.

 ביוגרפיה 
בולטריקובה נולדה בכפר קאסיק (Kassyk) במחוז ז'אמבול ברפובליקה הסובייטית האוטונומית הסוציאליסטית של קירגיז (Kirghiz Autonomous Socialist Soviet Republic), שהייתה חלק מהרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית. היא הייתה הבת הצעירה להוריה ושני אחיה הגדולים ממנה. מגיל צעיר שאפה להיות מורה ולאחר סיום כתה ו' בבית הספר המקומי, כבר החלה ללמד שיעורי אוריינות למבוגרים. היא סיימה את לימודיה בהצטיינות, זכתה במדליית זהב ובנסיעה למוסקבה.

בשנת 1937 עברה בולטריקובה לאלמטי כדי ללמוד בבית ספר רגיל ולמדה רוסית. במהלך לימודיה, היא פגשה ונישאה לאיסכנדר קוז'בייב (Iskander Kozhabayev), אחד הקזחים הראשונים שקיבל תואר דוקטור. היא סיימה את לימודיה בהצטיינות, בשנת 1941, נרשמה לאוניברסיטה הפדגוגית הלאומית הקזחית ולמדה שפה וספרות. בשל מלחמת העולם השנייה היא עברה ללמוד בהתכתבות וב-1943 סיימה את לימודיה בהצטיינות.

 קריירה 
בשנת 1942, בולטריקובה החלה את דרכה כמנהלת בית הספר התיכון במחוז אלמטי. בשנת 1949 היא נבחרה ליושבת ראש איגוד עובדי בתי הספר היסודיים והתיכוניים של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הקזחית וכיהנה בתפקיד עד 1955. בשנת 1956 היא מונתה לשרת הביטוח הלאומי של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית והתמקדה במתן סיוע הומניטרי לקבוצות החלשות בחברה, כמו אנשים עם מוגבלויות, קשישים, ילדים יתומים וחיילם משוחררים. בנוסף למתן גמלאות, היא ארגנה גני ילדים ומשפחתונים, מימנה בתי ספר וסדנאות לסיוע לקזחים עיוורים, חירשים ואילמים והקימה מפעל לייצור תותבים. בשנת 1957, כהוקרה על פועלה, הוענק לה "עיטור מסדר הכבוד".

במשך עשור היא שירתה במשרד העבודה וההגנה החברתית, ובשנת 1966 קודמה לסגנית יו"ר מועצת השרים ולשרת החוץ, האישה הקזחית הראשונה שמונתה לכהן כשרת החוץ והייתה הנציגה הקזחית הראשונה בעצרת הכללית של האומות המאוחדות, במשך חמש וחצי שנים. במושב 1970 (המושב ה-25) של העצרת הכללית, היא פעלה כדי להתנגד להקמת נציב עליון לזכויות אדם, שכן ברית המועצות הורתה לנציגים להסיר את הנושא מסדר היום, כנושא שאינו מועיל. על מאמציה אלה היא זכתה בעיטור מסדר הדגל האדום של העמל.

 מוות והנצחה 
בולטריקובה נפטרה ב-11 במאי 1998, באלמטי, קזחסטן. הדירה בה התגוררה היא ומשפחתה בת שש נפשות, עד מותה, עוטרה בלוחית לזכרה.

 הערות שוליים 

קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:שרי ממשלת קזחסטן
קטגוריה:דיפלומטים
קטגוריה:קזחסטן: יחסי חוץ
קטגוריה:ברית המועצות: אותות ועיטורים אזרחיים
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:ילידי 1921
קטגוריה:נפטרים ב-1998