ג'וזף מלוויל ברוטון

ג'וזף מלוויל ברוטון הבן (באנגלית: ; ) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל קרוליינה הצפונית ה־60 בשנים 1941–1945. לאחר מכן כיהן לתקופה קצרה מאוד כסנאטור מטעם קרוליינה הצפונית, מ־31 בדצמבר 1948 ועד מותו כשני חודשים לאחר מכן.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו והשכלה 
ברוטון נולד ב־17 בנובמבר 1888 בראלי שבקרוליינה הצפונית, והיה בנם של גוזף מלוויל ברוטון וסאלי האריס. בשנת 1910 השלים את לימודיו בקולג' וייק פורסט, שם גם שיחק פוטבול. לאחר מכן למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, ולאחר מכן עבד כמנהל בית ספר וכעיתונאי לפני שהחל לעסוק באופן פעיל בעריכת דין.

 קריירה פוליטית 
בשנים 1927–1929 כיהן ברוטון כחבר הסנאט של קרוליינה הצפונית. לאחר מכן כיהן תקופת כהונה אחת כמושל בין 1941 ל־1945. ברוטון נחשב לפוליטיקאי פרוגרסיבי, במיוחד בשל תמיכתו בחקיקת הצדק החברתי של ממשל רוזוולט, ובתקופתו בוצעו מספר רפורמות משמעותיות. אחד ההישגים המרכזיים שלו היה הארכת שנת הלימודים בבתי הספר הציבוריים משישה לתשעה חודשים.

ברוטון תמך בשיפור תנאי חייהם של אפרו-אמריקאים, כגון השוואת שכר בין מורים שחורים ללבנים ושיפור תנאי מגוריהם. באירוע אחד הוא סייע למנוע לינץ' ואף דאג להעמיד לדין את ראשי ההמון.

באוגוסט 1941 שלח ברוטון את המשמר הלאומי של קרוליינה הצפונית להגן על סיי וינסטד, גבר שחור שנחשד באונס אישה לבנה, לאחר שכמעט נרצח בלינץ' ברוקסבורו, קרוליינה הצפונית. לאחר מכן הורה לחקור את ההמון והביע רצון להעמיד לדין את מוביליו. עשרה גברים לבנים הואשמו. להפתעת הציבור, חמישה מהם – קוי האריס, י. פ. ספריגס, פ. י. הולט, ג'וני הולט ווילי אייקן – הורשעו ב־24 באפריל 1942. הם זוכו מאישום חמור יותר של הסתה למהומות, אך הורשעו בהתאספות בלתי חוקית למטרה בלתי חוקית – עבירה שעונשה עד שנתיים מאסר. האריס וספריגס נידונו ל־18 חודשי מאסר, ושלושת האחרים ל־12 חודשים. פסק הדין הכה את הציבור בהלם, מכיוון שרבים הזדהו עם ההמון. ביוני 1942 חתמו 2,000 איש על עצומה הדורשת חנינה או שחרור מוקדם. האריס, ספריגס, הולט ואייקן שוחררו על תנאי ב־23 ביולי 1942. ג'וני הולט נדחה בשל חשד למעורבות בשוד בקליפורניה. הוא שוחרר על תנאי מאוחר יותר, וב־1943 כל השישה סיימו את תקופת התנאי. וינסטד עצמו הודה מאוחר יותר בתקיפה בכוונה לבצע אונס ונידון ל־2.5 עד 5 שנות מאסר. בפברואר 1943 פנתה לשכת ה־NAACP המקומית בבקשה לשחררו, ועוררה ספק באשמתו – אך וינסטד סירב לבקש חנינה משום שתנאיה היו מחמירים מדי.

למרות פעולותיו נגד מתפרעים, ברוטון גם עמד על שימור ההפרדה הגזעית. בשנת 1942 הוא אמר לאפרו-אמריקאים שלא להשתמש במלחמת העולם השנייה כמנוף לדרישות לשוויון:

ב־1943 כתב:

הוא דחה ביקורת של ה־NAACP וטען כי גזענות אינה משפיעה על מערכת המשפט של קרוליינה הצפונית.

ב־1944 היה בין 12 מועמדים שנשקלו לכהן כסגנו של הנשיא פרנקלין רוזוולט בבחירות אותה שנה.

 כהונה בסנאט 
ב־1948 נבחר ברוטון לסנאט של ארצות הברית לאחר שניצח את ויליאם אמסטד, שכיהן כממלא מקום זמני, בפריימריז הדמוקרטיים. בנובמבר זכה גם בבחירות המיוחדות להשלים את הכהונה, וגם בבחירות למושב המלא. הוא נכנס לתפקיד ב־31 בדצמבר 1948 – אך כהונתו הייתה קצרה מאוד.

למרות שנראה בריא, התמוטט ברוטון לפתע מדום לב ומת בוושינגטון ב־6 במרץ 1949. המושל ויליאם קר סקוט מינה את פרנק פורטר גרהאם להחליפו עד הבחירות הבאות.

 משפחתו 
ב־1916 התחתן ברוטון עם אליס וילסון ונולדו להם ארבעה ילדים. הוא ואשתו התגוררו בבית ג'ולי-ברוטון, אחוזה בסגנון ג'ורג'יאני ברובע ההיסטורי הייז בארטון שבראלי, לפני ולאחר מגוריהם באחוזת המושל. הוא נקבר בבית הקברות מונטלואן בראלי.

 הנצחתו 
בשנת 1959 שונה שמו של בית החולים הפסיכיאטרי במדגנטון ל"בית החולים ברוטון" לכבודו. גם מבנה "Broughton Hall" באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית נקרא על שמו.
לקריאה נוספת
 Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1158-1159.
 קישורים חיצוניים 

 ג'וזף מלוויל ברוטון באתר אגודת המושלים הלאומית 

 ג'וזף מלוויל ברוטון באנציקלופדיה של קרוליינה הצפונית 
 ג'וזף מלוויל ברוטון באתר The Political Graveyard 


קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וייק פורסט
קטגוריה:מושלי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1888
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949