יוהאן היינריך פוס

יוֹהַאן הַיינְרִיךְ פוֹס (בגרמנית: Johann Heinrich Voss; ) היה קלאסיקן ומשורר גרמני, הידוע בעיקר בזכות תרגומיו לאודיסאה (1781) ולאיליאדה (1793) של הומרוס לגרמנית.

קורות חיים
פוס נולד ב שבמקלנבורג-שטרליץ כבנו של איכר. לאחר שלמד בגימנסיה בנויברנדנבורג בין השנים 1766 ל-1769, הוא נאלץ לקבל משרה כמורה פרטי כדי להרוויח כסף שיאפשר לו ללמוד באוניברסיטה.

בהזמנתו של , שהשירים ששלח פוס לכתב העת  משכו את תשומת ליבו, הוא הגיע לאוניברסיטת גטינגן ב-1772. שם למד פילולוגיה (לימודיו הקיפו הן שפות קלאסיות והן ), והפך לאחד מראשי ה (Göttinger Hainbund - חבורת משוררים). ב-1775 העביר לידיו בויה את עריכת המוזנאלמנך, שאותו המשיך להוציא לאור במשך מספר שנים. הוא נישא לאחותו של בויה, ארנסטינה, ב-1777.

ב-1778 פוס מונה לרקטור בית הספר באוטרנדורף. ב-1781, לאחר פרסום מספר מסות, הוא תרגם לגרמנית את האודיסאה של הומרוס. יצירה זו הפכה את הפואמה לנכס לאומי בקרב הגרמנים.

ב-1782 קיבל פוס את משרת הרקטור של הגימנסיה ב. שם, ב-1789, פרסם תרגומים ל והגאורגיקה של ורגיליוס. ב-1793 הופיע תרגומו לאיליאדה של הומרוס, יחד עם האודיסאה בצורה חדשה. הוא גם הפיק שני כרכים של מכתבים פולמוסיים הממוענים ל (Mythologische Briefe, 1794).

הוא פרש מאויטין ב-1802 עם פנסיה של 600 טאלרים, והתיישב בינה. ב-1805, אף על פי שיוהאן וולפגנג פון גתה עשה את מירב המאמצים לשכנעו להישאר, קיבל פוס קריאה לפרופסורה לספרות קלאסית באוניברסיטת היידלברג. כאן, כשהוא נהנה משכר נכבד, הקדיש עצמו לחלוטין לעבודתו הספרותית, לתרגומים ולמחקר עתיקות עד למותו.

על פי , פוס הוא המקור הסביר ביותר לביטוי  (Wein, Weib und Gesang). המשפט המלא של פוס הוא: "Wer nicht liebt Wein, Weib und Gesang / Der bleibt ein Narr sein Lebelang" ("מי שלא אוהב יין, אישה ושירה / נשאר שוטה כל ימי חייו").

עבודותיו
שירה ומסות
שמאל|ממוזער|200px|קברו של פוס בהיידלברג
שמאל|ממוזער|200px|פרוטומה של פוס באוטרנדורף
פוס היה אדם בעל אופי עצמאי ונמרץ בצורה יוצאת דופן. מ-1785 עד 1795 פרסם בשני כרכים אוסף של שירים מקוריים, להם הוסיף תוספות רבות לאחר מכן. מבין יצירות מקוריות אלו, הפואמה האידילית "לואיזה" (Luise) נחשבת ללא עוררין כמוצלחת ביותר שלו. היא הודפסה לראשונה ב-1783, ויצאה מחדש לאור עם שינויים ב-1795. ביצירה זו ביקש ליישם את הסגנון והשיטות של השירה הקלאסית לביטוי המחשבה והרגש הגרמניים המודרניים. יצירותיו המאוחרות יותר שנכתבו כאופוזיציה ל, אופיינו כקפדניות ומכובדות, אך משמימות.

שיריו הולחנו לעיתים קרובות על ידי מלחינים בני התקופה כמו קרל פיליפ עמנואל באך, יוהאן פרידריך רייכארדט ו, וכן על ידי מלחינים מאוחרים יותר כמו פליקס מנדלסון, קרל מריה פון ובר ויוהנס ברהמס. רבים משיריו והלחנים שלהם פורסמו במוזנאלמנך. על סמך התכתובת שלו עם שולץ, נראה שהוא העדיף סגנון עממי בהלחנת ליד.

ה-Mythologische Briefe (מכתבים מיתולוגיים) של פוס, ה-Antisymbolik (אנטי-סימבוליקה) שלו, וכתבים אחרים, תרמו תרומה חשובה לחקר המיתולוגיה. הוא בלט גם כדובר למען הזכות לבחירה חופשית בדת, ובתקופה שבה חלק מחברי האסכולה הרומנטית המירו דתם לקתוליות, הוא יצר רושם עז במאמר חריף בכתב העת Sophronizon של , על התכחשותו של חברו פרידריך פון שטולברג לפרוטסטנטיות (1819).

"כל כתבי השירה" (Sämtliche poetische Werke) של פוס פורסמו על ידי בנו אברהם ב-1835; מהדורה חדשה ב-1850. מבחר מיצירותיו מצוי אצל א. זאוור (A. Sauer), ב"ברית המשוררים של גטינגן" (Der Göttinger Dichterbund), כרך א' (בתוך "הספרות הלאומית הגרמנית" [Deutsche National-literatur] של , כרך 49, 1887). "המכתבים" (Letters) שלו יצאו לאור על ידי בנו ב-3 או 4 כרכים (הלברשטאדט, 1829–1833). פוס הותיר אוטוביוגרפיה קצרה, "מתווה חיי" (Abriß meines Lebens, 1818).

תרגומים
עם זאת, פוס קנה את מקומו בספרות הגרמנית בעיקר מעבודתו כמתרגם. תרגומיו מעידים לא רק על בקיאות מעמיקה, אלא גם על שליטה מוחלטת בחוקי הדיקציה והמקצב הגרמניים. המפורסמים שבתרגומיו הם אלו של הומרוס. התרגום לאודיסאה, כפי שיצא במקור ב-1781, נחשב למוצלח ביותר. הוא תרגם גם את הסיודוס (1806), תאוקריטוס,  ומוסכוס (1808), את כל כתבי ורגיליוס (1799, מהדורה מעודכנת ב-1821), הורטיוס (1806), טיבולוס (1810), פרופרטיוס (1830) ומבחר מתוך אובידיוס (1798).

בין השנים 1818 ל-1829 פורסם תרגום של מחזות שייקספיר ב-9 כרכים. עבודה זו הושלמה על ידי פוס בעזרת בניו היינריך ואברהם, שניהם היו מלומדים וכותבים מוכשרים, אם כי התוצאה אופיינה כפחות מוצלחת מעבודתו של שלגל.

לקריאה נוספת
 Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M., eds. (1905). "Voss, Johann Heinrich". New International Encyclopedia (1st ed.). New York: Dodd, Mead.
 Rines, George Edwin, ed. (1920). "Voss, Johann Heinrich". Encyclopedia Americana.
 וילהלם הרבסט, "יוהאן היינריך פוס" (3 כרכים, לייפציג, 1872–1876)
 פרידריך הויזנר, "יוהאן היינריך פוס כמחנך באויטין. ספר יובל ליום השנה המאה להגעתו לשם" (Johann Heinrich Voß als Schulmann in Eutin. Festschrift zum hundertjährigen Gedenktage seiner Ankunft daselbst, 1882)
 ביוגרפיה ("חיים") נוספת מאת פאולוס (היידלברג, 1826)
 , "ברית המשוררים של גטינגן" (Der Göttinger Dichterbund, לייפציג, 1841).

קישורים חיצוניים





 Works by or about Johann Heinrich Voss at the Internet Archive

הערות שוליים

קטגוריה:משוררים גרמנים
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:מתרגמים גרמנים
קטגוריה:מתרגמים מיוונית
קטגוריה:מתרגמים מלטינית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית
קטגוריה:מתרגמים לגרמנית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת היידלברג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1751
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1826