פרינה בפני האראופגוס

פרינה בפני האראופגוס (בצרפתית: Phryne devant l'Areopage) הוא ציור משנת 1861 מאת האמן הצרפתי ז'אן-לאון ז'רום הציור מתאר את משפטה של פרינה, הטאירה (קורטיזנה) מיוון העתיקה, שהואשמה בכפירה באלים. לפי המסופר, פרינה זוכתה לאחר שסנגורה, היפראידס, הסיר את גלימתה וחשף את חזהּ העירום, במטרה לעורר את רחמי השופטים למראה יופייה.

הציור הוצג בסלון פריז של 1861. הוא נמצא באוסף של הקונסטהאלה המבורג בגרמניה.

 רקע היסטורי 
פרינה הייתה הטאירה (קורטיזנה) מיוון העתיקה, הידועה בעיקר בשל משפטה באשמת כפירה באלים, שבו, לפי האגדה, המושבעים שוכנעו לחוס על חייה למראה שדיה החשופים.
פרינה הייתה נושא פופולרי בקרב אמנים צרפתים במאה ה-18 וה-19, שהדגישו את מעמדה כקורטיזנה, ולעיתים קרובות תיארו אותה בעירום. מאמצע המאה ה-18 החלו אמנים, כמו ז'אן-בטיסט-הנרי דה־שֶה, לתאר את משפטה של פרינה, ולאחר רישום הפחם של ז'אק-לואי דויד בנושא זה בשנת 1818, הפוקוס האמנותי עבר יותר ויותר לתיאור עירומה בפני שופטיה. הגרסה של ז'רום הושפעה ישירות מיצירותיהם של שארל גלייר, שבסדנתו עבד ז'רום בעבר ושל ויקטור מוטז.

 הציור 
שמאל|ממוזער|מארי-כריסטין לרו צולמה על ידי נדאר עבור פרינה לפני האראופגוס
"פרינה בפני האראופגוס" הוא ציור שמן שגודלו 80 על 128 ס"מ. הציור מציג את פרינה עומדת עירומה, כשהיא מכסה את פניה בידיה. היפראידס, המוצג עומד בצדו השמאלי של הציור, אוחז בגלימתה של פרינה; חבר השופטים יושב בצדו הימני של הציור. במרכז הקומפוזיציה ניצב פסל מוזהב של האלה אתנה, ושמה חרוט ביוונית על בסיס הפסל. זהו אחד מכמה ציורים של ז'רום אחרים כוללים את מאלף הנחשים ו-שוק עבדים ברומא העתיקה המתארים קהל הצופה במחזה המעורר סקרנות מינית.

ז'רום השתמש במארי-כריסטין לרוּ כדוגמנית לדמותה של פרינה, והוא שכר את הצלם נדאר כדי שיצלם אותה, על בסיס תמונות אלה יצר את הציור.
היצירה הוצגה בסלון דה פרי של שנת 1861. בשנת 1910 נמסרה היצירה לקונסטהאלה המבורג, לאחר שבעבר הייתה באוספו הפרטי של ג'ון הנרי ויליאם שרודר.

 קבלה וביקורת 
"פרינה בפני האראופגוס" הייתה התיאור המפורסם ביותר המתאר את פרינה במאה ה-19. כאשר הוצג הציור בסלון של 1861, הוא נחשב לבלתי צנוע ואף פורנוגרפי. הציור עורר מחלוקת בשל העובדה שפרינה מוצגת בו כשהיא מכסה את פניה בבושה, באותה תנוחה שבה השתמש ז'רום גם בציורים שונים של עבדים בשוקי עבדים במזרח. המחלוקת הזו הביאה לפרסום רחב של הציור: הוא שוכפל, הועתק, והיווה השראה לקריקטורות רבות.

הדמויות בציור שימשו כבסיס לתחריט של ליאופולד פלאמנג, לפסל של אלכסנדר פלגייר ולרישום של פול סזאן, כולם התבססו על גרסתו של ז'רום לפרינה.

בארצות הברית, בהפקת "פסלי האדם החיים של מאט מורגן" (Matt Morgan's Living Statues), שולבו מופעים חיים שבהם שחקנים שיחזרו ציורי עירום ידועים בני התקופה, כולל פרינה בפני האראופגוס. עד סוף המאה, ציורו של ז'רום והיצירות הרבות שנוצרו בהשראתו הפכו את פרינה ל"אייקון תרבותי בין-לאומי". 

ברנרד גילם יצר בשנת 1884 קריקטורה מפורסמת בשם "פרינה בפני בית הדין של שיקגו" (Phryne Before the Chicago Tribunal), שבה הוחלפה דמותה של פרינה במועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות, ג'יימס בליין, שהיה מעורב בשערוריות רבות. את היפראידס החליף עורך העיתון. תאודור רוזוולט נראה יושב בשורה הראשונה.

קריקטורה נוספת פורסמה בשנת 1908, "המכס הגבוה לפני בית הדין" .

 לקריאה נוספת 



קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ז'אן-לאון ז'רום: ציורים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו