החלקה (מאנה)

החלקה (בצרפתית: Au Skating) הוא ציור שמן על בד משנת 1877 מאת הצייר הצרפתי אדואר מאנה. היצירה מתארת סצנת פנאי עירונית בזירת החלקה פתוחה בפריז, ונחשבת לביטוי מובהק של עיסוקו של מאנה בחיי היום־יום של החברה הבורגנית בפריז בשלהי המאה ה-19. הציור מצוי כיום באוסף מוזיאון פוג לאמנות באוניברסיטת הרווארד.
תיאור היצירה
במרכז הקומפוזיציה ניצבת אישה לבושה בהידור, המתוארת בדיוקן של שלושה רבעים ופניה מופנות מעט ימינה. היא מוארת באור חזק יחסית לסביבתה ולבושה שמלת מעיל מחויטת בשחור ולבן, המעוטרת בדגם מורכב ובצווארון וחפתים בהירים. ביד אחת היא אוחזת בידו של ילד קטן, המצויר בפירוט מופחת. מימינה ומשמאלה מופיעות דמויות נוספות, חלקן נחתכות בשולי הבד, ובהן גבר לבוש שחור הנשען על מעקה הזירה ודמויות נוספות ברקע המטושטש, כולל מחליק אחד בתנועה. סביב הזירה מתקהלת קבוצה של צופים הבאים לראות ולהיראות.
ניתוח צורני
מאנה עושה שימוש במשיחת מכחול חופשית ובחיתוך דמויות בקצוות הקומפוזיציה כדי ליצור תחושת רגעיות ותנועה, בדומה לאסתטיקה של הדפסים יפניים וצילום בן־זמנו. הרקע המשופע דוחף את הדמות המרכזית קדימה ומקרב אותה אל הצופה, בעוד שההמון מאחוריה נטמע זה בזה ונטמע באפלולית. הניגוד בין האור הבהיר על פניה ולבושה של האישה לבין הצללים והצבעים הכהים ברקע מדגיש את מרכזיותה ומכוון את מבט הצופה אליה. 
הקשר חברתי ופרשנות
הציור משמש פרשנות חברתית לבילויי הפנאי של המעמד הבינוני בפריז של שנות ה־70 של המאה ה-19. מאנה אינו מסתפק בתיאור חיצוני של הסצנה, אלא מבקש להעביר את חוויית המפגש החברתי עצמה. הצופה מוצב כעובר־אורח בזירה ציבורית ונדרש לפרש את מעמדה של הדמות המרכזית, אם כאם מכובדת או כאישה הנתפסת כזמינה מינית, עמימות המשקפת את המתח בין מוסכמות מעמדיות ומוסריות בחברה הפריזאית המודרנית. הבחירה למקם את האישה במרכז ולהפחית את נוכחות הילד באמצעות טשטוש צורני מעצימה אי־ודאות זו וממקדת את המבט בדמות הנשית כאובייקט של התבוננות. 

החלקה מציגה שילוב של חידוש צורני והתבוננות חברתית חדה. באמצעות קומפוזיציה פתוחה, משיחת מכחול חופשית והעמדת הצופה בתוך ההתרחשות, יוצר מאנה דיוקן של תודעה מודרנית שבה מבט, מעמד ואי־ודאות מוסרית שזורים זה בזה, והופך סצנת פנאי יומיומית לבחינה מורכבת של החברה הפריזאית בת זמנו.
הדמות והמודל
הדמות הנשית צוירה על פי המודל הנרייט האוזר, שחקנית ופילגשו של וילם, נסיך אורנז'. מאנה בחר במודל המשתייך בפועל לעולם הבידור והחברה הגבוהה, ובכך חיזק את הדו־משמעות שבין הופעה מכובדת לבין קריאה אפשרית של זמינות מינית, נושא מרכזי ביצירתו משנות ה־70 ואילך.

הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:אדואר מאנה
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורי ספורט
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19