ישראל קופר

ישראל קופֶּר (ביידיש: ישראל קופּער; כ"ה בשבט ה'תר"ג, 25 בינואר 1843 – י"ח בטבת תרס"ט, 11 בינואר 1909) היה חזן יהודי-אוקראיני בולט שפעל ברומניה וליטא עד שהיגר לארצות הברית.

 קורות חייו 
ישראל קופר נולד ב-25 בינואר 1843 בעיירה אלוסניץ (Alusenitz) שבמחוז קמניץ-פודולסקי שבפודוליה (דרום מערב אוקראינה), להוריו יהושע־שמואל ופריידא־ראשע לבית מילניצר. קיבל את חינוכו ביאשי, רומניה.
הוברח דרך הים השחור לרומניה בגיל 15 כדי להימלט מ"החטופים" שחיפשו נערים יהודים לגיוס לצבא. בנעוריו שימש כ אצל החזן ניסן בלזר.

 ברומניה – החזן של בוקרשט 
בערך בשנת תרל"א (1871) קופר התקבל לשמש כחזן בבית הכנסת הגדול של בוקרשט. שימש שם במשך חמש שנים. בבוקרשט נודע כמורה דרך מוזיקלי לדור חדש של משוררים וחזנים. הוא היה בין הראשונים שהכשירו את זיגמונד מוגולסקו, שלימים הפך לכוכב התיאטרון היידי, ושילב אותו במקהלתו.

 בווילנה – בבית הכנסת הגדול 
לאחר פטירתו של החזן יהושע פיינזינגר נותרה משרת החזן בבית הכנסת העירוני בווילנה מיותמת במשך כשש שנים. בערך בשנת תרל"ו (1876) קופר הוזמן למלא את מקומו ושימש כחזן ראשי בבית הכנסת במשך כעשור.

 בארצות הברית – קאַלוואַריער שול 
בשנת תרמ"ו (1886) הוזמן קופר לארצות הברית והתקבל כחזן ראשי ב"בני ישראל קאַלוואַריאַ" (Anshe Kalvaria) שברחוב פייק בלואר איסט סייד. החוזה שקיבל כלל משכורת של 2,000 דולר לשנה ו1,000 דולר לשימוש המקהלה. בפועל החזיק במשרה זו במשך 23 שנים, עד פטירתו.

לפי המסופר, בשבת הראשונה לכהונתו—שבת מברכים של חודש אלול—הנהיג מקהלה של 14 משוררים, ותפילת שחרית ומוסף ארכה כ־שש שעות וחצי.

 סגנונו המוזיקלי 
ממוזער|בית הכנסת בני ישראל קאַלוואַריאַ כפי שהוא נראה כיום
קטעי המופת שלו, היו ביצועי ה־"שמע ישראל" של קדושה תפילת מוסף וביצועי "מי שברך". קופר הצטיין בשילוב "קולורטורות וולאכיות" וביצועי "דוינעס" רומניות, שבהן נחשב לאמן שאין שני לו.

קולו היה בעל מנעד של "כמעט שלושה אוקטבות", תואר כטנור הירואי "מפואר, מעודן, צלול כקריסטל ורב־עוצמה", והגיע עד לצליל רה גבוה ברגיסטר העליון. חובבי חזנות השוו את ביצועיו לאלה של החזן גרשון סירוטה. מנצחו הקבוע היה החזן והדיריגנט יעקב קופל סנלדר.

 שנותיו האחרונות ופטירתו 
בשנים האחרונות לחייו התגורר בכתובת 2087 Washington Ave שבברונקס. בשל מחלה לא שר במשך כחצי שנה טרם פטירתו. הוא נפטר בביתו ביום י"ח בטבת ה'תרס"ט (11 בינואר 1909). הלווייתו הייתה רבת־משתתפים, ועברה בין בתי הכנסת המרכזיים בלואר איסט סייד.

 משפחתו 
נשא לאשה את פאני רבקה אנגעלשער (Fannie Rebecca Engelscher) להם היו שבעה ילדים – חמישה בנים ושתי בנות.

שני בניו, הארי ואירווינג קופר, הופיעו כצמד וודוויל מקצועי בשם "האחים קופר". הם הופיעו על במות ברחבי ארצות הברית ושילבו רפרטואר יידי ותיאטרוני.

 קישורים חיצוניים 
the American Jewish Year Book, 1904 עמ' 215
שמואל וויגאדא, ישראל קופער, ערשטער פון די וועלט-חזנים אין אמעריקע, פארווערטס⁩, 19 מאי 1963⁩ 
אליהו זאלודקאווסקי, סקירה על קופר – "קולטור-טרעגער פון דער אידישער ליטורגיע" (1930) 

הודעות פטירתו:
יידישעס טאגעבלאט⁩, 11 ינואר 1909⁩ 
⁨⁨דיא ווארהייט⁩, 12 ינואר 1909⁩ 
תיאור הלווייתו:
⁨⁨דיא ווארהייט⁩, 13 ינואר 1909⁩ 
⁨⁨יידישעס טאגעבלאט⁩, 12 ינואר 1909⁩ 
⁨⁨יידישעס טאגעבלאט⁩, 13 ינואר 1909⁩ 
⁨⁨דער מארגען זשורנאל⁩, 15 מאי 1910⁩ (הקמת מצבה) 

 הערות שוליים 

קטגוריה:חזנים אוקראינים
קטגוריה:חזנים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מאוקראינה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1840
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1909