טאופילו פולנגו

טֶאוֹפִילוֹ פוֹלֶנְגוֹ (באיטלקית: Teofilo Folengo; ), שכתב תחת שם העט מרלינו קוקאיו (Merlino Coccajo) או מרלינוס קוקאיוס (Merlinus Cocaius) בלטינית, היה אחד מהמשוררים ה האיטלקים העיקריים.

קורות חיים
פולנגו נולד למשפחת אצולה בצ'יפדה (Cipada) ליד מנטובה, איטליה.

כבר מילדותו הראה חריפות שכל רבה, וכישרון יוצא דופן בחיבור חרוזים. בגיל שש-עשרה נכנס למנזר סנט'אאופמיה ליד ברשה, ושמונה עשר חודשים לאחר מכן הפך לחבר מוצהר במסדר הבנדיקטיני.

במשך כמה שנים נראה שחייו כנזיר היו סדירים למדי, ונאמר כי הפיק כמות ניכרת של שירה בלטינית, שנכתבה, בהצלחה לא מבוטלת, בסגנון הוורגיליאני.

סביב שנת 1516 זנח את חיי הנזירות לטובת חברתה של צעירה בת-טובים בשם ג'ירולמה דיידה, שעמה נדד ברחבי המדינה במשך מספר שנים, כשהוא סובל לעיתים קרובות מעוני רב, ללא אמצעי קיום מלבד כישרונו בכתיבה.

בשלב מאוחר יותר בחייו החליט פולנגו לשוב לחיק הכנסייה. לאחר ארבע שנים של כפרה בהן חי כ, התקבל מחדש למסדר ב-1534. ב-1538 נשלח לסיציליה ליד פלרמו, יחד עם נזירים רבים אחרים ממנטובה. הוא שהה בסיציליה כמה משנותיו המאוחרות, תחת חסותו של , ששירת את הקיסר קרל החמישי כמשנה למלך של סיציליה (1535–1546). נראה כי בסיסו היה במנזר סן מרטינו דלה סקאלה (מונריאלה).

ב-1543 פרש למנזר סנטה קרוצ'ה בקמפזה, ליד בסאנו דל גראפה; ושם מת ב-9 בדצמבר 1544.

יצירותיו הידועות
שמאל|ממוזער|250px|מקרונה
יצירתו הראשונה, תחת שם העט הלטיני מרלינוס קוקאיוס, הייתה הפואמה העלילתית המקרונית "באלדו" (Baldo, 1517), המספרת את הרפתקאותיו של גיבור בדיוני בשם באלדו ("באלדוס"), צאצא למלוכה הצרפתית ומעין עבריין צעיר החווה מאסר; קרבות עם רשויות מקומיות, שודדי ים, רועים, מכשפות ושדים; וכן מסע לשאול. לאורך הרפתקאותיו מלווים את באלדו רעים שונים, ביניהם ענק, קנטאור, קוסם, וחברו הטוב ביותר צ'ינגאר (Cingar), . "באלדו" שילבה לטינית עם ניבים איטלקיים שונים במשקל הקסמטר.

אף שספגה גינויים לעיתים קרובות, זכתה היצירה במהרה לפופולריות רחבה, ובתוך שנים ספורות יצאה במספר מהדורות ואף הורחבה מאוחר יותר על ידי פולנגו.

יצירתו הבאה של פולנגו הייתה אורלנדינו (Orlandino), פואמה איטלקית בת שמונה  (פרקים), הכתובה באוקטבה מחורזת. היא הופיעה ב-1526, ונשאה בשער את שם העט החדש לימרנו פיטוקו (מרלין הקבצן) דה מנטובה.

באותה שנה, מותש מחיי ההוללות, חזר פולנגו לשורשיו הכנסייתיים; וזמן קצר לאחר מכן כתב את Caos del tri per uno (כאוס של שלושה עבור אחד), שבו, בחלקו בפרוזה, בחלקו בשירה, לעיתים בלטינית, לעיתים באיטלקית ולעיתים בסגנון מקרוני, הוא נותן דין וחשבון מרומז על תהפוכות החיים שחי תחת שמותיו השונים.

סביב שנת 1533 הוא כתב באוקטבות מחורזות חיבור על חיי ישו בשם L'Umanità del Figliuolo di Dio (אנושיותו של בן האלוהים); וידוע כי חיבר, מאוחר יותר, פואמה דתית נוספת על הבריאה, הנפילה וגאולת האדם, לצד מספר טרגדיות. פולנגו כתב גם "סקרה רפרזנטציונה" (מחזה קודש), ה-Atto della Pinta, שהוצג פעמים רבות.

אלו, עם זאת, מעולם לא פורסמו.

קישורים חיצוניים



 Works by or about Teofilo Folengo at the Internet Archive
ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:משוררים איטלקים
קטגוריה:בנדיקטינים
קטגוריה:ילידי 1491
קטגוריה:נפטרים ב-1544