המשמר הלאומי האווירי

המשמר הלאומי האווירי (באנגלית: Air National Guard) הידוע גם בשם משמר האווירי, הוא כוח מילואים צבאי פדרלי של חיל האוויר של ארצות הברית, כמו גם "מיליציית האוויר" של כל מדינה בארצות הברית, מחוז קולומביה, חבר העמים של פוארטו ריקו, וטריטוריות גואם ואיי הבתולה של ארצות הברית. יחד עם מרכיב המשמר הלאומי של הצבא בכל מדינה, מחוז, חבר העמים או טריטוריה, הוא המשמר הלאומי של כל אזור, לפי העניין. בנוסף, המשמר הלאומי האווירי יחד עם מילואי חיל האוויר של ארצות הברית מהווים את שני מרכיבי המילואים האוויריים של חיל האוויר של ארצות הברית.

כאשר יחידות המשמר הלאומי האווירי משמשות תחת סמכותו של מושל המדינה, הן ממלאות את תפקידן כמיליציה. עם זאת, כאשר יחידות המשמר הלאומי האווירי הופכות לחלק פעיל מחיל האוויר האמריקאי. הן מנוהלות במשותף על ידי המדינות ולשכת המשמר הלאומי, לשכה משותפת של הצבא וחיל האוויר המפקחת על המשמר הלאומי של ארצות הברית.

היסטוריה
המשמר הלאומי האווירי כפי שהוא קיים כיום, רכיב מילואים נפרד של חיל האוויר של ארצות הברית בנוסף למילואים הפדרליים לחלוטין של חיל האוויר, היה תוצר של תכנון פוליטי שלאחר המלחמה ויריבות בין הזרועות במהלך מלחמת העולם השנייה. מנהיגי חיל האוויר של הצבא, שתכננו ותמרנו לחיל אוויר עצמאי לאחר המלחמה במהלך מלחמת העולם השנייה, לא ביטחונם רב במילואים של צבא ארצות הברית, ובמיוחד במשמר הלאומי הנשלט על ידי המדינה. להפך, מנהיגים אלה ציפו לבנות את חיל האוויר הקבוע הגדול והמודרני ביותר האפשרי. עם זאת, הפוליטיקה הפנימית וההיסטוריה האמריקאית אילצו אותם לשנות באופן משמעותי את תוכניותיהם.

איגוד המשמר הלאומי של ארצות הברית, שנחוש לכלול משמר לאומי של חיל האוויר בממסד הצבאי של ארצות הברית לאחר המלחמה במהלך מלחמת העולם השנייה, הפגין את כוחו הפוליטי הניכר. הוא אילץ את חיל האוויר של צבא ארצות הברית לתכנן משמר לאומי משמעותי של חיל האוויר לאחר סיום הלחימה מעבר לים. גנרל הצבא ג'ורג' מרשל, ראש המטה של הצבא, לחץ גם הוא על חיל האוויר האמריקאי לשנות את תוכניותיו השאפתניות לכוח שירות פעיל גדול לאחר המלחמה. כאשר הנשיא הארי טרומן ביצע קיצוצים דרמטיים בתקציב הצבאי לאחר המלחמה, הוא חילק את תקציבי הביטחון באופן שווה בין הצבא, הצי וחיל האוויר. צעד זה חייב גם את חיל האוויר לתכנן שירות שירות פעיל קטן בהרבה ממה שחזה. כתוצאה מכך, חיל האוויר נזקק לשני מרכיבי המילואים, המשמר הלאומי האווירי והמילואים של חיל האוויר, כדי לסייע במילוי הפער.

עם פירוק חילות האוויר של הצבא ב-1945 וב-1946, הוקצו ייעודי יחידות לא פעילים והועברו ללשכות שונות של המשמר הלאומי האווירי, הן במדינות והן בטריטוריאליות, כדי לספק להן ייעודי יחידות ולבסס אותן מחדש כיחידות המשמר הלאומי האווירי. בתחילה, לשכת המשמר הלאומי פיתחה טבלת ארגון עבור המשמר הלאומי האווירי שתכלול לפחות הקצאת יחידה אחת לכל מדינה. בנוסף, לשטחי אלסקה, הוואי ופוארטו ריקו הוקצה ייעוד יחידה אחד כל אחד. פותחה טבלת ארגון שבה הוקצו סדרה של שתים עשרה כנפי ANG כדי לספק פיקוד ושליטה על אזורים נפרדים של ארצות הברית; כל כנף שלטה על שלוש או ארבע קבוצות בתוך האזור, והקבוצות שלטו על טייסות בתוך האזור, שלעיתים היו פרוסות על פני מספר מדינות.

ראו גם
מרכיבי המילואים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית
 פיקוד המילואים של חיל האוויר
 המילואים של צבא ארצות הברית
 המילואים של צי ארצות הברית

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:משמר לאומי
קטגוריה:מילואים בארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: תעופה צבאית