משפחת דובקובסקי

משפחת דובקובסקי הם זוג הורים ושלושת בניהם מפולין, שהוכרו כחסידי אומות העולם על הצלת משפחה יהודית בתקופת השואה.

 בני המשפחה 
 בולסלב דובקובסקי (בלועזית: Bolesław Dobkowski; 2 בפברואר 1898 – 15 באפריל 1976)
 אפולוניה דובקובסקי (בלועזית: Apolonia Dobkowski; 1 בפברואר 1903 – ?)

ילדיהם
 מייצ'יסלב דובקובסקי (בלועזית: Mieczyslaw Dobkowski; 1 בינואר 1926 – ?)
 וינצנטי דובקובסקי (בלועזית: Wincenty Dobkowski; 20 ביולי 1933 – 13 ביולי 2006)
 תדאוס יאן דובקובסקי (בלועזית: Tadeusz Jan Dobkowski; 3 ביוני 1928 – ?)

 פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים 
משפחת דובקובסקי התגוררה בכפר ז'נקלו (Zanklewo). אבי המשפחה, בולסלב דובקובסקי, ניהל חווה. ישראל לוין, ראש משפחת לוין, היה חייט מוערך שקיבל עבודות תפירה ממכובדים רבים, ובכללם אנשי כנסייה ואנשי צבא, בזכות זאת קנה לו ידידים פולנים רבים. ישראל ובולסלב הכירו במלחמה הפולנית-סובייטית בה לקחו חלק.

בסתיו 1942, משפחת לוין נמלטה מגטו לומז'ה במחוז ביאליסטוק לאחר חיסולו וחיפשה בדחיפות מקום מסתור. לאחר נדידה ממושכת בשדות וביערות, וסירובם של מכרים רבים של ישראל לוין להעניק מחסה לו למשפחתו, הגיעו הארבעה, ישראל לוין, אשתו חסיה (פייגה), בנם יצחק (יאן) ובתם תרזה אידה (סרנה), לכפר ז'נקלו לבית משפחת דובקובסקי.

בתחילה, משפחת דובקובסקי בנתה עבורם שני מקומות מסתור באסם בחווה, אך בהמשך בני המשפחה התחבאו בעליית הגג. בני משפחת דובקובסקי נאלצו לעמוד על המשמר ולשמור על ערנות תמידית כדי להתריע למשפחת לוין כל פעם שראו גרמנים מגיעים, על מנת שיוכלו בני משפחת לוין להספיק לעבור מעליית הגג למסתורם מתחת לרצפת הסלון, אשר היה בעל פתח כניסה דרך ארון הקיר. הסתרת משפחת לוין גרמה למשפחת דובקובסקי להימצא בפחד תמידי, וחשש להיתפס ולשלם על כך בחייהם.

בסתיו 1944, שוטרים גרמנים תפסו את יצחק לוין בשעה שעזר למשפחת דובקובסקי בחווה, ועצרו אותו. הוא נשלח למחנה גראדי, אך חולץ על ידי מייצ'יסלב ותדאוש דובקובסקי. משפחת דובקובסקי החביאה את בני משפחת לוין עד אביב 1945, ללא כל תמורה כספית.

 לאחר המלחמה 
בשנת 1945, השכנים האנטישמיים של משפחת דובקובסקי, ששמעו על מעשיהם במהלך השואה, שלחו כנופיית בריונים שפשטו על החווה ושדדו את רכושם. הם הכו קשות את בולסלב עד שאיבד את הכרתו.

בסיום המלחמה, משפחת לוין עברה לעיר לודז'. בשנות ה-50 המוקדמות עלתה המשפחה לישראל, וכאות הוקרה העבירה את הבעלות על ביתם בעיר וויז'נה למשפחת דובקובסקי. בני משפחת לוין שמרו על קשר מכתבים ונהגו לשלוח חבילות למשפחת דובקובסקי. ב-1967 נותק הקשר בין פולין לישראל, וכתוצאה מכך נותק הקשר גם בין המשפחות. במהלך השנים עבד וינצנטי כמלח בצי הסוחר הפולני, ולאחר מכן כנהג משאית. ב-1989 שב וחודש הקשר בין פולין לישראל, מה שגרם לחידוש הקשר בין שתי המשפחות.

 הכרה והנצחה 
ב-31 באוקטובר 1991, יד ושם הכיר בבולסלב דובקובסקי, אפולוניה דובקובסקי, מייצ'יסלב דובקובסקי, וינצנטי דובקובסקי, ותדאוס יאן דובקובסקי כחסידי אומות העולם. וינצנטי דובקובסקי ביקר בישראל פעמים רבות, וב-10 במרץ 1997 ניתנה לו אזרחות כבוד של מדינת ישראל. בעת שהותו בישראל התגורר בביתו של יצחק לוין בגבעתיים. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל "יד ושם" ושירות הביטחון הכללי שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורו של וינצנטי. הוא נפטר בישראל ב-13 ביולי 2006, בגיל 73, והובא למנוחות בעיר אלק בפולין. על מצבתו נכתב כי נפטר בארץ הקודש.

 לקריאה נוספת 
 גרשון פינצ'בסקי, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 107
 עדות וידאו של זופיה דובקובסקי אשתו של וינצנטי דוב'קובסקי (ZOFIA DUBKOWSKI), פולין – חסיד אומות העולם, משואה – המכון ללימודי השואה

 הערות שוליים 

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין