גורפי הבוץ

גורפי הבוץ (Muckrakers, מָאקְרֵייקֶרס) היו עיתונאים, סופרים וצלמים שתמכו ברפורמות חברתיות ופוליטיות בתקופת צמיחת התנועה הפרוגרסיבית בארצות הברית (שנות ה-1890–1920), שטענו כי חשיפת שחיתות ומעשי עוולה במוסדות חזקים נעשתה לעיתים קרובות באמצעות פרסומים סנסציוניים. המונח המודרני מתייחס בדרך כלל לעיתונאות חוקרת או עיתונאות כלב-שמירה , ולעיתים מכנים באופן בלתי רשמי עיתונאים חוקרים בארצות הברית "גורפי בוץ".

גורפי הבוץ שיחקו תפקיד בולט בתקופת הפרוגרסיביות בארצות הברית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. מגזינים כגון McClure’s, שפרסם S. S. McClure, עסקו במונופולים תאגידי ענק וטייקונים, תוך ניסיון לעורר מודעות ציבורית וכעס לגבי עוני עירוני, תנאי עבודה בלתי בטוחים, זנות ועבודת ילדים. רוב גורפי הבוץ כתבו ספרות עיונית, אך גם יצרות פרוזה השפיעו רבות, כמו אלו של אפטון סינקלייר.

מקור המונח הוא דמות ב"קורות העולה לרגל" (Pilgrim’s Progress) של הסופר האגנלי ג'ון בוניאן , "האיש עם הכלי לניקוי החרא" (the Man with the Muck-rake), שסירב לגאולה כדי להתמקד בלכלוך. המונח הפך לפופולרי לאחר שנשיא ארצות הברית תיאודור רוזוולט התייחס לדמות בנאום בשנת 1906, וציין כי "האנשים עם הכלי לניקוי החרא לעיתים קרובות הכרחיים לרווחת החברה; אך רק אם הם יודעים מתי להפסיק לגרוף את הלכלוך." בשימוש עכשווי בארצות הברית, המונח יכול להתייחס לעיתונאים או אחרים שמנסים "לחקור לעומק את העובדות" או, בשימוש גנאי, לאלו ששואפים ליצור שערורייה.

כותבים מפורסמים
להלן מספר "גורפי בוץ" ועבודות חשובות שלהם:

ריי סטנארד בייקר  פרסם את The Right to Work ב-McClure's Magazine בשנת 1903, על תנאי העבודה במכרות פחם, שביתת כורי פחם ומצב העובדים שלא השביתו (scabs). רבים מהעובדים הללו לא היו בעלי הכשרה מיוחדת או ידע במכרות, שכן הם היו חקלאים שחיפשו עבודה. התחקיר העיתונאי שלו הציג את התנאים המסוכנים שבהם עבדו ואת מאבק ארגוני העובדים.

לינקולן סטפנס  באוקטובר 1902 הוא פרסם את Tweed Days in St. Louis, בו הציג מנהיגים מושחתים בעיר סנט לואיס, ב-McClure's Magazine. בולטות המאמר סייעה לעורך הדין Joseph Folk להוביל חקירה של מעגל פוליטי מושחת בסנט לואיס.

אידה טרבל  פרסמה את The Rise of the Standard Oil Company ב-1902, שסיפק תובנות על מניפולציות של תאגידים (trusts), ביניהם Christopher Dunn Co. היא המשיכה עם The History of The Standard Oil Company: the Oil War of 1872 ב-McClure's Magazine ב-1908. היא גינתה את שיטותיו העסקיות של ג'ון ד. רוקפלר בטענה שהן לא מוסריות. והדגישה: "חיינו הלאומיים מכל עבר דלים, מכוערים ונמוכים יותר בשל סוג ההשפעה שהוא מפעיל." ספרה עורר זעם ציבורי שהוביל לפירוק Standard Oil תחת חוק Sherman Anti Trust Act.

אפטון סינקלר פרסם את ספר הפרוזה "הג'ונגל" (The Jungle) ב-1906. הספר חשף את תנאי העבודה הקשים בתעשיית עיבוד הבשר בארצות הברית. סינקלייר כתב את הספר במטרה לטפל בתנאי העבודה המסוכנים והקשים בתעשייה, והצביע בו על מעסיקים ובעלי דירות שהפעילו ניצול על עובדים עניים. עם זאת לספר הייתה השפעה אחרת ממה שסינקלר התכוון. שכן הספר גרם לזעזוע ציבורי רחב ביחס לתנאים הסניטריים בתעשיית הבשר והמזון בכלל. הספר והשערוריה שיצר הובילו לוועדת חקירה וקידום חוקי פיקוח על המזון ותרופות - Pure Food and Drug Act ו-Meat Inspection Act. סינקלייר לא היה עיתונאי מקצועי אך סיפורו קודם לפרסום כסדרת מאמרים לפני שיצא כספר. הוא עצמו ראה עצמו כ"גורף בוץ". הספר אפשר לו לחיות ברווחה כלכלית והוא כתב ספרים נוספים על שחיתות של הון שלטון - בין היתר "המלך פחם" וכן ספר על שחיתות בעיתונות.

דייוויד ג. פיליפס  פרסם את "The Treason of the Senate: Aldrich, the Head of it All" כסדרת מאמרים ב-Cosmopolitan בפברואר 1906, שתיארו שחיתות בסנאט האמריקאי. עבודה זו הייתה מרכזית בהקמת התיקון השבעה־עשר לחוקת ארצות הברית, שקבע בחירת סנאטורים באמצעות הצבעה פופולרית.

Samuel Hopkins Adams פרסם בשנת 1905 את The Great American Fraud, שחשף טענות והמלצות כוזבות של תרופות פטנט בארצות הברית. מאמרו חשף את ההצהרות הכוזבות של חברות התרופות לגבי יעילות התרופות, סירופים ואלכוהול, והוביל להגברת האכיפה של חוק Pure Food and Drug Act, יחד עם עבודתו של אפטון סינקלר. המטרה המרכזית של החוק הייתה לאסור מכירה של מוצרי תרופות ומזון מדוללים או בעלי תווית מטעות, והיא קודמה על ידי הכימאי האינדיאני הרווי וושינגטון ווילי (Harvey Washington Wiley) שהיה הכימאי הראשי במשרד החקלאות ועל ידי U.S. Bureau of Chemistry כדי שזו תוכל לבדוק תכולת מוצרים ותאפשר קיום תביעות נגד עבריינים. החקיקה דרשה כי מוצרים פעילים יופיעו על תוויות של תרופות וכי תרופות לא יוכלו להיות מתחת לרמת ניקיון מסוימת שנקבע על ידי סוכנויות של הממשל.

עבודות נוספות של גורפי בוץ חשפו מגוון נושאים בתקופת התנועה הפרוגרסיבית, כולל מונופול Standard Oil; עיבוד בקר ובשר; תרופות פטנט; עבודת ילדים; שכר ותנאי עבודה בתעשייה ובחקלאות. חשיפות אלו עוררו לעיתים זעם ציבורי, חקירות ממשלתיות ומשפטיות, ובמקרים מסוימים הובילו לחקיקה לטיפול בבעיות שזוהו, כגון תנאים חברתיים מזיקים, זיהום סביבתי, בטיחות מזון ומוצרים, הטרדה מינית, תנאי עבודה בלתי הוגנים, הונאות ועוד. עבודתם של גורפי בוץ" משקפת מגוון רחב של סוגיות חוקיות, חברתיות, אתיות וציבוריות, הן בתקופתם והן כיום.
ראו גם
 הקונסורציום הבינלאומי של עיתונאים חוקרים

הערות שוליים

 קישורים חיצוניים 

קטגוריה:עיתונות
קטגוריה:פרוגרסיביות אמריקאיות
קטגוריה:פרוגרסיביים אמריקאים
קטגוריה:ארצות הברית: היסטוריה פוליטית
קטגוריה:עיתונאות חוקרת