טמפלום דומיני

הטמפלום דומיני  (Templum Domini - מקדש האדון; תרגום וולגטי מעברית: ל"היכל ה'") היה שם שניתן על ידי הצלבנים ממלכת ירושלים לכיפת הסלע. הוא הפך לסמל חשוב של ירושלים, המתואר על מטבעות שהוטבעו תחת שלטון ממלכת ירושלים הקתולית-נוצרית.

 היסטוריה 
כיפת הסלע הוקמה בסוף המאה ה-7 תחת הח'ליף האומיי החמישי עבד אל-מאלכ אבן מרואן באתר בית המקדש השני היהודי לשעבר (או אולי נוספה למבנה ביזנטי קיים מתקופת שלטונו של הרקליוס, 610–641). לאחר כיבוש ירושלים במסע הצלב הראשון (1099), כיפת הסלע נמסרה לחזקתם של קאנונים רגלוריים אוגוסטינים. בתחילה, הסלע שסביבו נבנה המקדש נותר חשוף והקאנונים הציבו עליו מזבח.  מאוחר יותר כוסה הסלע בשיש לבן ודוכן מקהלה הוקם מעל המזבח, עבודה שכנראה הושלמה רק בשנת 1140.  בשנת 1138 הועלה הטמפלום דומיני למעמד של מנזר תחת ג'פרי וב-1 באפריל 1141 נחנכה הכנסייה חגיגית על ידי נציג האפיפיור אלבריק מאוסטיה, ייתכן שהוקדש למריה הקדושה. 

מסגד אל-אקצא הסמוך נקרא על ידי הצלבנים "מקדש שלמה". בתחילה הוא הפך לארמון מלכותי. דמות הכיפה, כמייצגת את "מקדש שלמה", הפכה לאלמנט איקונוגרפי חשוב בממלכת ירושלים. חותמות מלכי ירושלים תיארו את העיר באופן סמלי על ידי שילוב מגדל דוד, כנסיית הקבר, כיפת הסלע וחומות העיר. [דרוש ציטוט]

לאחר השלמת בנייתו של ארמון המלוכה שנבנה במיוחד ליד שער יפו ומדרום למגדל דוד, המלך העניק את הבניין למסדר הנזירי-צבאי הקתולי, אבירי המסדר הטמפלרי, אשר השתמשו בו כמטה. הכיפה סומנה בגב חותמותיהם של המאסטרים הגדולים של אבירי המסדר הטמפלרי (כגון אווררד דה בארס ורנו דה וישייה), וייתכן שהיא המודל האדריכלי לכנסיות טמפלריות עגולות ברחבי אירופה.

למרות שכיפת העלייה הסמוכה נבנתה כבית טבילה בתקופת הצלבנים, היא נותרה מאז בידי הרשויות האסלאמיות כחלק מהמתחם הגדול יותר של כיפת הסלע. היא הפכה חזרה למסגד לאחר מסעי הצלב .

 ראו גם
 היסטוריה של ירושלים בתקופת הצלבנים

 לקריאה נוספת 


 הערות שוליים 

קטגוריה:הר הבית
קטגוריה:ממלכת ירושלים