טיפול טרנס-דיאגנוסטי

טיפול טרנס־דיאגנוסטי הוא גישה טיפולית בפסיכותרפיה. גישה זו, הנקראת גם "טיפול מאוחד", מיישמת את אותם עקרונות טיפוליים יסודיים לטיפול בהפרעות נפשיות שונות, מבלי להתאים את תוכנית הטיפול לאבחנות ספציפיות. הטיפול מתמקד בזיהוי ובטיפול בתהליכים פסיכולוגיים משותפים – כלומר, תהליכים פסיכולוגיים, קוגניטיביים, רגשיים והתנהגותיים שאינם מסתגלים, העומדים בבסיס מגוון רחב של הפרעות נפשיות, בעיקר הפרעות דיכאון וחרדה. הטיפול בגורמים המשותפים הללו מחליף את ההתמקדות בסימפטומים ספציפיים של אבחנה יחידה. גישה זו מהווה שינוי פרדיגמה, שכן היא מייצגת מעבר מהמודל הטיפולי המסורתי, המתמקד בהפרעה ספציפית. מודל זה שלט בפיתוח ובמחקר של טיפולים פסיכולוגיים, והתמקד בטיפולים שיועדו לאבחנות מסוימות.

 רקע והתפתחות 
מסקירה שיטתית וממטא-אנליזה עולה כי הגישה הטרנסדיאגנוסטית התפתחה כתגובה לחסרונות בטיפולים הממוקדים בהפרעה ספציפית. גישה טיפולית זו מזהה תהליכים פסיכולוגיים משותפים העומדים בבסיסן של הפרעות נפשיות שונות, כמו דיכאון וחרדה. היא מתמקדת בטיפול בגורמים משותפים אלה ומיישמת עקרונות טיפול אחידים למגוון הפרעות, ואינה מותאמת לאבחנה ספציפית. זאת בניגוד לטיפולים שתוכננו ופותחו עבור אבחנות מסוימות.
 תהליכים אטיולוגיים ומשמרים משותפים: קיימות עדויות מבוססות לכך שתהליכים דומים עומדים בבסיסן של הפרעות רגשיות, בעיקר דיכאון וחרדה.הפרעות אלה חולקות גורמי סיכון גנטיים, משפחתיים וסביבתיים דומים, ומודלים מבניים מראים כי בבסיסן קיים גורם פגיעות כללי או גורם של מצוקה ורגש שלילי. להפרעות אלה גורמים קוגניטיביים-רגשיים, בין-אישיים והתנהגותיים משותפים, המשמרים את קיומן.
 שיעורי תחלואה נלווית גבוהים: טיפולים הממוקדים בהפרעה ספציפית אינם נותנים מענה מספק לתופעת התחלואה הנלווית (קומורבידיות) – מצב שבו אדם סובל מכמה הפרעות נפשיות בו-זמנית. שיעורי התחלואה הנלווית גבוהים מאוד (40%–80%) במחקרים קליניים ואפידמיולוגיים, והדבר מקשה על מטפלים להעניק טיפול מיטבי, מכיוון שרוב הטיפולים מבוססי הראיות מותאמים לאבחנה אחת בלבד.
 מגבלות הסיווג האבחוני: קיימת שונות רבה (הטרוגניות) בתוך כל קטגוריה אבחונית; קשה להבחין בבירור בין הפרעות רגשיות הנחשבות נפרדות; וכן ניכר שיעור גבוה של אבחנות מסוג "לא צוין אחרת" (NOS – Not Otherwise Specified).
 קושי ביישום ובהכשרה: ריבוי מדריכי הטיפול (פרוטוקולים) להפרעות שונות – ולעיתים אף כמה מדריכים לאותה הפרעה – יוצר קושי ניכר ביישומם, בהפצתם ובהכשרת מטפלים. מדריכי טיפול מבוססי ראיות רבים כוללים רכיבים משותפים (למשל, ארגון קוגניטיבי מחדש), והדבר מוביל לכפילות רבה בין הפרוטוקולים.

 סוגי טיפול 
סקירה שיטתית ומטה-אנליזה הבחינו בין שני סוגים עיקריים של טיפולים טרנס-דיאגנוסטיים. "טיפולים טרנס-דיאגנוסטיים" הם טיפולים המזהים תהליכים פסיכולוגיים משותפים (כגון דפוסי חשיבה, רגשות והתנהגויות בעייתיים) העומדים בבסיסן של הפרעות חרדה ודיכאון שונות, ומתמקדים בהם. בגישה זו מיישמים עקרונות טיפוליים זהים לטיפול בהפרעות נפשיות שונות, במקום להתאים את הטיפול לאבחנה מסוימת.
 טיפול קוגניטיבי-התנהגותי טרנס-דיאגנוסטי (TD-CBT): גישה זו מבוססת על מודלים קוגניטיביים והתנהגותיים של הפרעות רגשיות. היא כוללת עקרונות וטכניקות ליבה כלליים של CBT (לדוגמה, חשיפה הדרגתית וארגון קוגניטיבי מחדש) כדי לטפל בתהליכים המשותפים לחרדה ולדיכאון, במקום להתמקד בתסמינים של הפרעה מסוימת. דוגמאות לכך הן "הפרוטוקול המאוחד לטיפול טרנס-דיאגנוסטי בהפרעות רגשיות" (UP) התערבות מבוססת CBT המתמקדת ברגשות, שמטרתה לשפר את המודעות ואת מיומנויות הוויסות הרגשי, לקדם גמישות קוגניטיבית ורגשית, ולהפחית הימנעות והתנהגויות בעייתיות המונעות מרגש; ו"טיפול להפסקת התנהגויות ביטחון" (F-SET), המתמקד בהפחתת התנהגויות של חיפוש ביטחון ואותות ביטחון המאפיינות הפרעות שונות.
 טיפולים טרנס-דיאגנוסטיים מבוססי קשיבות (מיינדפולנס) וקבלה ("הגל השלישי") טיפולים אלו, בניגוד ל-CBT המסורתי שמטרתו לשנות מחשבות, רגשות והתנהגויות בעייתיים, שואפים לשנות את יחסו של האדם למחשבותיו ולרגשותיו. הדבר מתאפשר באמצעות תרגול קשיבות, כלומר מודעות קשובה ולא שיפוטית, וקבלה של חוויות פנימיות. דוגמאות לכך הן "הפחתת מתחים מבוססת קשיבות" (MBSR) – טיפול קבוצתי המשלב הסברים פסיכולוגיים עם תרגול יוגה ומדיטציה מודרכת (כמו סריקת גוף ומדיטציית ישיבה); ו"טיפול בקבלה ובמחויבות" (ACT) – טיפול פסיכולוגי המשלב הסברים פסיכולוגיים ותרגילים חווייתיים לעידוד גמישות מחשבתית, הפרדה קוגניטיבית (היכולת להתבונן במחשבות מבלי להזדהות איתן), קשיבות, קבלת חוויות והפחתה של הימנעות חווייתית.

הסקירה ציינה עוד כי הפרוטוקולים הטרנס-דיאגנוסטיים נבדלים זה מזה גם במספר ובסוג הפרעות החרדה והדיכאון שבהן הם מטפלים, במתכונת הטיפול (למשל, טיפול קבוצתי, פרטני, או ממוחשב ואינטרנטי בהנחיית מטפל). "טיפולים ממוחשבים או אינטרנטיים בהנחיית מטפל" הם טיפולים הכוללים קשר עם מטפל (קלינאי או איש תמיכה) בדואר אלקטרוני או בטלפון במהלך תקופת ההתערבות.

 הערות שוליים 

קטגוריה:פסיכותרפיה