ג'ייקוב גאלינגר

ג'ייקוב הרולד גאלינגר (באנגלית: Jacob Harold Gallinger; 28 במרץ 1837 – 17 באוגוסט 1918) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ניו המפשייר בשנים 1891–1918, וכנשיא הזמני של הסנאט בשנים 1912–1913.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
גאלינגר נולד בקורנוול, אונטריו שבקנדה הבריטית, ב־28 במרץ 1837. משפחת אביו הייתה ממוצא גרמני, ומשפחת אמו גרמנית־אמריקאית. הוא התחנך בבית מגיל צעיר. בשלב מוקדם עבר לארצות הברית והחל לעבוד כדפס.

 קריירה רפואית 
גלינגר למד רפואה במכון הרפואי האקלקטי של סינסינטי וסיים את לימודיו בראש כיתתו במאי 1858. לאחר מכן למד בחו"ל במשך שלוש שנים, ובמהלכן כתב ועבד כדפס כדי לממן את הוצאותיו.
בשנת 1861 חזר לארצות הברית והחל לעסוק ברפואה ובכירורגיה הומאופתית בקין, ניו המפשייר, ובאפריל 1862 עבר לקונקורד. הוא עסק ברפואה באופן פעיל עד שנת 1885.

גאלינגר היה חבר פעיל במכון האמריקאי להומאופתיה בשנים 1868–1880, ובמהלך הקריירה הפוליטית שלו היה תומך גלוי ונחרץ של האסכולה והפרקטיקה ההומאופתית. מעבר לכך היה חבר באגודות רפואיות רבות ברמה המדינתית והלאומית ופרסם מאמרים רבים בכתבי עת מקצועיים. הוא כיהן כחבר מועצת הנאמנים של בית החולים קולומביה לנשים וכחבר מועצת המבקרים של בית החולים פרובידנס.

 קריירה פוליטית מוקדמת 
בשנת 1872 נבחר גאלינגר לבית הנבחרים של ניו המפשייר ונבחר מחדש בשנת 1873. בשנת 1876 היה חבר בוועידה החוקתית של המדינה. לאחר מכן נבחר כחבר הסנאט של ניו המפשייר וכיהן בשנים 1878–1880. בשנת 1879 נבחר לנשיא הסנאט המדינתי.

בין השנים 1879–1880 כיהן כמנתח הכללי של ניו המפשייר תחת המושל , בדרגת בריגדיר גנרל. בשנת 1882 נבחר ליושב ראש המפלגה הרפובליקנית של ניו המפשייר, תפקיד שבו החזיק עד התפטרותו בשנת 1890.

 בית הנבחרים של ארצות הברית 
בשנת 1884 נבחר גאלינגר לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן מ־4 במרץ 1885 עד 3 במרץ 1889. בשנת 1888 סירב להתמודד לכהונה נוספת.

בשנת 1888 שימש כיושב ראש משלחת ניו המפשייר לוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית בשיקגו, שם העניק את תמיכתו במועמדותו של בנג'מין הריסון מאינדיאנה לנשיאות.

 הסנאט של ארצות הברית 
בשנת 1890 נבחר גאלינגר מחדש לבית הנבחרים של ניו המפשייר, אך כיהן שם זמן קצר בלבד לפני שבית המחוקקים המדינתי בחר בו כחבר הסנאט של ארצות הברית בשנת 1891. הוא נבחר מחדש על ידי בית המחוקקים ללא התנגדות רפובליקנית בשנים 1897, 1903 ו־1909, ובבחירה ישירה על ידי הציבור בשנת 1914. הוא כיהן כסנאטור מ־4 במרץ 1891 ועד מותו בשנת 1918.

כסנאטור עמד גאלינגר בראש משלחות ניו המפשייר לוועידות הארציות של המפלגה הרפובליקנית בשנים 1888, 1900, 1904 ו־1908, ובמשך תקופה היה גם חבר הוועדה הארצית של המפלגה.

בשנת 1898 חזר לכהן כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית של ניו המפשייר ונבחר מחדש בשנים 1900 ו־1902. בשנת 1901 נבחר גם כנציג ניו המפשייר בוועדה הארצית של המפלגה הרפובליקנית.

בסנאט נחשב גאלינגר למומחה מובהק בחוקי הסנאט ולעיתים קרובות התבקש לנהל את ישיבות הסנאט. הוא היה גם נואם ציבורי פעיל, הן בתוך הסנאט והן מחוצה לו.

הוא כיהן כנשיא הזמני של הסנאט בקונגרס ה־62, וכן כיושב ראש הוועידה הרפובליקנית. בנוסף עמד בראש ועדת נתיבי תחבורה אל החוף, ועדת הפנסיות, ועדת מחוז קולומביה, וועדת צי הסוחר. הוא מונה גם לחבר בוועדה לשמירת יערות לאומיים, שהוקמה מכוח חוק ויקס, אשר גאלינגר היה מיוזמיו בסנאט.

 בערוב ימיו 
בשנת 1885 קיבל גאלינגר תואר כבוד מדארטמות' קולג', וכיהן במשך שנים אחדות כנאמן של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. הוא נפטר ב-17 באוגוסט 1918 בפרנקלין שבניו המפשייר, ונקבר בבית העלמין בלוסום היל בקונקורד.

 קישורים חיצוניים 




קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו המפשייר
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו המפשייר
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:נשיאים זמניים של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1837
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1918