הוצאתה להורג של יהודייה מרוקאית

הוצאתה להורג של יהודייה מרוקאית הוא ציור משנת 1861 מאת הצייר הצרפתי אלפרד דהודנק, המתאר את הוצאתה להורג של סול חגואל, נערה יהודייה ממרוקו שסירבה להמיר את דתה. היצירה מתבססת על אירועים היסטוריים שאירעו במרוקו במחצית הראשונה של המאה ה־19, ומתמקדת ברגע ההוצאה להורג בכיכר ציבורית.

 רקע היסטורי 
סול חגואל הייתה בת למשפחה יהודית ענייה ומאמינה. בעקבות עימות עם שכנה מוסלמית, הופצו שמועות שלפיהן נטשה את היהדות. סול הובאה בפני שלטונות מקומיים, הוצעו לה הגנה, עושר ונישואין בתמורה להמרת דתה, אך היא סירבה בעקביות. לאחר מאסר, העברה בכפייה מטנג'יר לפאס ודיונים בפני שלטון מקומי ודתי, נגזר עליה עונש מוות. ההוצאה להורג בוצעה בפומבי ביום שוק, לאחר שסירבה גם ברגעיה האחרונים להמיר את דתה.
תיאור היצירה

הציור מציג כיכר עירונית שבה מתרחש מעמד ההוצאה להורג. במרכז הקומפוזיציה מונחת דמותה של סול חגואל, כאשר להב ארוך מוצמד לצווארה. הקהל מחולק לשני מחנות ברורים: מצד אחד עומדים מוסלמים הקוראים להוצאתה להורג, ומנגד יהודים המתוארים כצופים מזועזעים, מתפללים ומתחננים להפסקת האלימות. רב לבוש שחורים עומד בנפרד מן ההמון, ידיו שלובות ומורמות בתפילה. בכיכר נוכחים גברים בלבד, בעוד נשים מתוארות כצופות מן הגגות. האווירה טעונה, רוויית אלימות ואימה, אך הדמות המרכזית מוארת ומובחנת מן ההמון הסובב אותה.
פרשנות וסגנון

הציור מתואר כבעל יכולת להעביר את אכזריות המעמד ואת צימאון ההמון לאלימות מבלי לייפות את המעשה או לפגוע בכבוד הקורבן. החלוקה החזותית בין שני המחנות, ההצבה המבודדת של הדמות המרכזית והניגוד בין תפילה לאלימות מדגישים את המתח הדתי והחברתי של הסצנה. סול חגואל מוצגת כדמות מוארת וטראגית, הנבדלת מן ההמון וממוקמת כמרכז רגשי ומוסרי של היצירה.
משמעות היצירה

לאחר מותה נודעה סול חגואל כקדושה מעונה, ונחשבה לדמות מופת הן במסורת היהודית והן במסורת המוסלמית. קברה בפאס הפך מוקד עלייה לרגל. היצירה מנציחה את סירובה להמיר את דתה ואת מותה הפומבי, ומשמשת עדות חזותית לאירוע שנתפס כסמל של נאמנות דתית ושל זיכרון קולקטיבי.

הערות שוליים

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:נשים בציור