דומיננט ספטאקורד

בתורת המוזיקה, דומיננט ספטאקורד (מסומן ב-V7) הוא אקורד המורכב מארבעה צלילים - שורש, והתווים הנמצאים טרצה גדולה, קווינטה זכה וספטימה קטנה מעליו. הוא מסומן לעיתים קרובות בשם האות של השורש, בצירוף הספרה 7. דומיננט ספטאקורד בנוי על הדרגה החמישית (דומיננטה) של הסולם, ומכאן נגזר שמו.

האקורד מסומן ב-V7 כאשר האות V מציינת את הדרגה החמישית (הדומיננטה) של הסולם, והספרה 7 מציינת כי לאקורד המשולש נוספת ספטימה קטנה. דוגמה לכך היא דומיננט ספטאקורד הבנוי על סול, נכתב כ-G7, וכולל את הצלילים סול, סי, רה ופה.

תפקידו של הדומיננט ספטאקורד הוא ליצור מתח שדורש פתרון באמצעות אקורד הטוניקה של הסולם. הצליל המוביל והסובדומיננטה יוצרים יחד טריטון, והנגינה המשותפת של שני הצלילים האלו מעניקה לאקורד את חוסר היציבות ההרמונית שלו שמובילה לפתרון באקורד הטוניקה של הסולם.
 היסטוריה 

בתקופת הרנסאנס, ראו מלחינים רבים את ההרמוניה בעיקר כמרווחים בין צלילים ולא כאקורדים. במעבר לתקופת הבארוק, החלו מלחינים כדוגמת מונטוורדי להשתמש בדומיננט ספטאקורד לבניית מתח מוזיקלי. בקטע הבא מתוך "Lamento d'Arianna" מאת מונטוורדי (1608), הדומיננט ספטאקורד מסומן באדום:

בתקופת הקלאסית היה הדומיננט ספטאקורד בשימוש תדיר, והוא שימש בתפקיד הרמוני דומה לזה שהיה נהוג בתקופת הבארוק. בתקופה הרומנטית התפתחה באופן הדרגתי גישה חופשית יותר להולכת קולות, שהביאה להפחתת השימוש הפונקציונלי באקורד זה בתקופות המאוחרות יותר.

במזורקה בפה מינור, אופוס 68, מס' 4 של שופן (1849), עושה המלחין שימוש מרובה בדומיננט ספטאקורדים. השימוש באקורד ממלא תפקיד הרמוני ואקספרסיבי כאחד. האקורד מופיע בהקשרים שונים ביצירה כדי להגביר את המתח הטונאלי ולהכין את המאזין לקראת הפתרון אל הטוניקה. בחלק מהמקרים האקורד מלווה במהלך כרומטי, ולעיתים הוא מופיע כדומיננטה משנית. צירופים אלה מעניקים למרקם ההרמוני גוון עשיר ומורכב. הבחירה של המלחין לדחות את הפתרון הישיר אל אקורד הטוניקה, או לעבור אליו דרך אקורדי ביניים, מוסיפה גמישות הרמונית ותחושת תנועה, התורמות לאופייה הלירי של היצירה.בתקופות מאוחרות מהתקופה הרומנטית נעשה נפוץ השימוש באקורדים דיסוננטיים יותר, תוך שימוש בצלילי מתח אחרים. במוזיקה הקלאסית של המאה ה־20 ישנם מלחינים ששמרו על הרמוניה פונקציונלית, ואחרים שוויתרו לחלוטין על שימוש בדומיננט ספטאקורדים, בעוד שבג'אז ובמוזיקה הפופולרית נמשך השימוש בהרמוניה הפונקציונלית, ובכללה גם בדומיננט ספטאקורד.

 שימושים 
הדומיננט ספטאקורד ממלא תפקיד מרכזי בטונאליות המערבית מאז תקופת הבארוק. תפקידו העיקרי הוא יצירת מתח הרמוני הדורש פתרון לאקורד הטוניקה, ובכך הוא מהווה כוח מניע מרכזי במוזיקה טונאלית.

עוצמתו של האקורד נובעת משילוב של שני מרכיבים: טריאדה מז'ורית יציבה ומרווח הטריטון הנוצר בין הדרגה השלישית לדרגה השביעית. לדוגמה, בסולם דו מז'ור, האקורד G7 (סול-סי-רה-פה) מכיל את הטריטון בין סי לפה. המרווח יוצר מתח דיסוננטי שדורש פתרון קונסוננטי.

 היפוכים 
ממוזער| היפוכים של אקורד השביעי הדומיננטילדומיננט ספטאקורד יש שלושה היפוכים - קווינטסקסטאקורד, טרצקוורטאקורד וסקונדאקורד.

+היפוכים לדומיננט ספטאקורדשםהצליל הנמוךסימוןכתיבדומיננט ספטאקורדהשורש, הדרגה החמישית בסולםV7מרכז|לא ממוסגר|120x120pxקווינטסקסטאקורדטרצה מעל השורש, הדרגה השביעית בסולםVמרכז|לא ממוסגר|120x120 פיקסליםטרצקוורטאקורדקווינטה מעל השורש, הדרגה השנייה בסולםVמרכז|לא ממוסגר|127x127 פיקסליםסקונדאקורדספטימה מעל השורש, הדרגה הרביעית בסולםV או V2מרכז|לא ממוסגר|119x119 פיקסלים

 הולכת קולות 
בהולכת קולות מסורתית נהוגים לפתור דומיננט ספטאקורד כך שהסופרטוניקה, הצליל המוביל והדומיננטה נפתרים לטוניקה, בעוד שהסובדומיננטה נפתרת למדיאנטה.

בהיפוכים האחרים הדומיננטה נפתרת לעצמה, וכך הפתרון של טרצקוורטאקורד הוא אקורד מז'ורי מלא.

 בבלוז 
בבלוז 12 תיבות, אקורדי הסובדומיננטה והדומיננטה הם כמעט תמיד דומיננט ספטאקורדים (לפעמים עם תוספת של צלילי מתח) כאשר אקורד הטוניקה הוא לרוב משולש מז'ורי. דוגמאות לכך כוללות את "Rock Around the Clock" של Bill Haley & His Comets. לעיתים גם אקורד הטוניקה הוא דומיננט ספטאקורד, למשל ב-Back in the U.S.A  של צ'אק ברי.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:הרמוניה