פרה דיאבולו (אופרה)

Fra Diavolo (Fra Diavolo ou l'Hôtellerie de Terracine) היא אופרה קומית בשלוש מערכות. המוזיקה של דניאל אובר ללִבְרִית בצרפתית מאת אז'ן סקריב, שבוצעה לראשונה ב-Salle Ventadour באופרה-קומיק בפריז, בשנת 1830. מבוססת על רומנטיזציה של דמותו של השודד והלוחם מיקלה פצה (Michele Arcangelo Pezza), שכונה "פרה דיאבולו".
ממוזער|פרה דיאבולו

פרה דיאבולושם מקוריפרה דיאבולו או פונדק טרציןשפה מקוריתצרפתיתסוגהאופרה קומיתמוזיקהדניאל אוברלִבְרִיתאז'ן סקריבמערכות3שנת הלחנה1829בכורה28 בינואר 1830אולםאופרה קומיק, פריזבכורה באיטלקית29 בדצמבר 1866אולםתאטרו דלה פרגולה פירנצהדמויות פרה דיאבולו/המרקיז – טנור
 לורד רושבור – בריטון
 לייגי פמלה, אשתו – מצו-סופרן
 לורנצו, מפרד הקרביניירי – טנור
 מתאו, בעל הפונדק – בס
 צרלינה, בתו – סופרן
 ג'אקומו – בס
 בפו - בס
 מקהלת איכרים, שודדים, קרביניירי.

 עלילה 
ממוזער|פרה דיאבולו- מיקלה פצה

 מערכה ראשונה 
ממוזער|דניאל אובר
ממוזער|אז'ן סקריב
צרלינה, בתו של בעל פונדק מטרצ'ינה, מאוהבת בלורנצו, סמל עני של הז'נדרמים, בעוד אביה רוצה להשיא אותה לפרנצ'סקו, בעל אדמות קשיש. בזמן שלורנצו מחפש את השודד הידוע לשמצה פרה דיאבולו, המגיע לפונדק מחופש למרקיז ושודד שני נוסעים אנגלים, לורד וליידי רוקבורג. לורנצו מצליח להחזיר חלק מהסחורה הגנובה וזוכה לגמול מליידי רוקבורג, 10,000 סקודי, סכום שישמש כנדוניה של צרלינה.

 מערכה שנייה 
פרה דיאבולו, לעומת זאת, נחוש לשדוד שוב את הנוסעים האנגלים ואת צרלינה בעזרתם של ג'אקומו ובפו, שניים משותפיו. במהלך הלילה, השלושה מתגנבים לחדרה של צרלינה כדי לגנוב את הנדוניה. לורנצו מגיע, אך פרה דיאבולו, המתחזה למרקיז מסן מרקו, מצליח לשכנע אותו שהוא יריב באהבה, מאהבה של צרלינה וליידי רוקבורג. לורנצו מאתגר את המרקיז המזויף לדו-קרב.

 מערכה שלישית 
למחרת, צרלינה, שכעת נדונייתה נשללה ממנה וננטשה על ידי לורנצו, מסכימה להינשא לפרנצ'סקו. פרה דיאבולו מצווה על שני שותפיו ליידע אותו כאשר לורנצו וחייליו יעזבו את העיר, כדי שיוכלו לשדוד את האנגלים שוב. ג'אקומו ובפו מזוהים על ידי צרלינה, אשר גורמת למעצרם על ידי לורנצו. לבסוף הוא מגלה את מזימותיו של פרה דיאבולו ומביא למעצרו. צרלינה יכולה סוף סוף להינשא ללורנצו.

 הערה 
פרה דיאבולו נולדה כאופרה-קומיק, כלומר, כז'אנר תיאטרלי, פופולרי מאוד בצרפת במאה ה-19, שבו פרקים מושרים מתחלפים בקטעים מדוברים. אף על פי שהכותרת מזכירה את כינויו של שודד ומנהיג צבאי איטלקי אמיתי (מיקלה פצה, Michele Arcangelo Pezza) שנלחם נגד הצרפתים ונתלה בנאפולי בשנת 1806), האירועים המסופרים בליברית של סקריב נוצרו בהשראת האירועים של האופרה "המערה או התשובה", הלקוחה מתוך "ההיסטוריה של גיל בלאס מסנטיאנה", שהולחנה בשנת 1793 על ידי ז'אן-פרנסואה לסוור על ליברית מאת פול דרסי.

האופרה של דניאל אובר, שהורכבה בתחילה משמונה עשרה קטעים מוזיקליים משולבים בדיאלוגים פרוזה, הוצגה בהצלחה באופרה-קומיק בפריז ב-28 בינואר 1830, כאשר המבצעים העיקריים היו ז'אן-בפטיסט שולה בתפקיד פרא דיאבולו, ז'נביב-איימה-זואי פרווסט בתפקיד צרלינה, ומארי-ז'וליאן בולנז'ה בתפקיד ליידי פמלה. פרא דיאבולו נשארה ברפרטואר האופרה - קומיק, עם 909 הופעות בסך הכל עד 1907, והועלתה מחדש כמעט בכל עונה.

כפי שקרה באופרות-קומיק אחרות במהלך המאה ה-19 והמחצית הראשונה של המאה ה-20 במדינות שאינן דוברות צרפתית, גם "פרה דיאבולו" בוצעה בגרסה בשפה האיטלקית, במקרה זה בגרסה של מנפרדו מאג'יוני, כאשר החלקים המדוברים של האופרה הוחלפו ברצ'יטטיבי מלווה.

בבריטניה הועלתה לראשונה ב-1 בפברואר 1831 בתיאטרון רויאל דרורי ליין בלונדון.

באוסטרליה הוא הוצג בתיאטרון רויאל בהובארט ב-3 באוקטובר 1842.

ההופעה הראשונה של "פרה דיאבולו" באיטליה בגרסה האיטלקית מאת מנפרדו מאג'יוני, מתוארכת ל-29 בדצמבר 1866, בתיאטרון דלה פרגולה בפירנצה. אך הגרסה האיטלקית כבר הייתה בשימוש בגרמניה בשנת 1848 ובאנגליה בשנת 1857 ; אובר עצמו ערך מספר מהדורות של האופרה בשפה האיטלקית במטרה לקדם את תפוצת יצירתו.

הבכורה של המחזה באנגלית הייתה בתיאטרון רויאל בדנדי ב-29 במרץ 1870, בתרגומו של מייקל רופינו לייסי עבור להקת האופרה האנגלית הגדולה. הבכורה שלה התקימה בתיאטרון פרינס אוף ויילס בגלאזגו בשנת 1874 עבור להקת האופרה קרל רוזה. הבכורה שלה היא בתיאטרון המלכה באדינבורו בשנת 1875 בבצוע להקת האופרה האיטלקית. הבכורה שלה היא בתיאטרון הוד מלכותה באברדין בשנת 1887 עבור להקת האופרה האנגלית של ג'יי. וו. טרנר.

הבכורה במטרופוליטן אופרה בניו יורק הייתה ב-1902 במועדון Freundschaft במנהטן.

האופרה זכתה לפופולריות מחודשת בשנות ה-30 הודות לסרט הקומדיה משנת 1933 באותו שם בכיכובם של סטנליו ואוליו. שני הקומיקאים מגלמים את תפקידיהם של ג'אקומו ובפו באופרה של אובר, אך אינם שרים. שלוש מהאריות של אובר מושרות במקום זאת על ידי דניס קינג, שמגלם את פרה דיאבולו (בדיבוב בתפקידים מושר על ידי הבריטון טיטו גובי), והפזמונים נותרו ללא שינוי.

בתיאטרון ורדי (טריאסטה) הועלתה ב-1955 בבימויו של פרנקו קפואנה עם אגוסטינו לאזארי, אנריקו קאמפי ואלפרדו מריוטי.

הוצגה בתיאטרון אלה סקאלה במילאנו בשנת 1992, בבימויו של ברונו קמפנלה לצד לוצ'יאנה סרה ואלסנדרו קורבלי.

 קטעים מוזיקליים 
 פתיחה

 מערכה א' 

 מבוא En bons militaires (פזמון, לורנצו, מתאו, צרלינה)
 רביעיית אה, מסע קוויל מתועב (פמלה, מילורד, לורנצו, צרלינה, מקהלה)
 Couplets Je volais bien (מילורד, פמלה)
 חמישייה א לנדאו קי סארטה (מטאו, מילורד, פמלה, מרזה, צרלינה)
 Couplets Voyez sur cette roche (צרלינה, מרקיז)
 שלישיית הגונדולייר הנאמן (מרקיז, פמלה, מילורד)
 סיום ראשון: ניצחון! ניצחון! (פזמון: צרלינה, פמלה, מילורד, לורנצו, מרקזה, בפו, ג'אקומו)

 מערכה ב' 

 סצנה וקוואטינה Ne craignez rien, Milord - Quel bonheur, je respire (Zerlina)
 שלישיית אלונס דורמיר (מילורד, פמלה, צרלינה)
 Barcarola Agnèse la Jouvencelle (מרקיז)
 Aria Oui, c'est demain (צרלינה)
 גמר על פי Ô fureur, ô נקמה (מרקיז, מילורד, לורנצו, בפו, ג'אקומו, פמלה, צרלינה)

 מערכה ג' 

 סצנה ואריה J'ai revu nos amis - Je vois marcher sur ma bannière (מרקיז)
 פזמון זה היום
 רומנטיקה Pour toujours, disait-elle (לורנצו)
 גמר שלישי אלון, אלון (מקהלה, מתאו, לורנצו, בפו, ג'אקומו, צרלינה)
 סחיטה סופית ויקטורי! ויקטואר! (מילורד, פמלה, לורנצו, צרלינה, מתאו, מקהלה)

 דיסקוגרפיה 
+ שנה זמרים (Fra Diavolo, Zerlina, Lord Rochburg, Lady Pamela, Lorenzo, Beppo, Giacomo, Matteo) מנצח תווית 1981 דנו רפנטי, לוסיאנה סרה, נלסון פורטלה, מרטין דופוי, אלדו ברטולו, אוסלביו די קרדיקו, סרגיוס קלבאקוס, ג'ורג'יו טדאו אלברטו זדה קלאסיקות וורנר 1984 ניקולאי גדה, מאדי מספלה, רמי קורזה, ג'יין ברבייה, תיירי דרן, מישל האמל, ז'ול באסטין מארק סוסטרוט EMI

 לקריאה נוספת 
 «Fra' Diavolo». In: George P. Upton, The Standard Operas: Their Plots, Their Music, and Their Composers, A Handbook, 12th edition, Chicago: A. C. McClurg and Company, 1897, ad vocem (e-text nel sito del Progetto Gutenberg)
 «Fra' Diavolo». In: Harold Rosenthal e John Warrack (eds), Dizionario dell'opera lirica, Firenze: Vallecchi, 1974, Vol. I, p. 282
 «Fra Diavolo[collegamento interrotto]». In: Piero Gelli e Filippo Poletti (a cura di), Dizionario dell'opera 2008, Milano: Dalai editore, 2007, pp. 514–15, 88-8089-177-4, 
 René Leibowitz, Storia dell'opera, trad. di Maria Galli de' Furlani, Milano: Garzanti, 1966, pp. 145 e 487-88
 Claudio Casini, «D. Auber: Fra Diavolo». In: L'opera francese, Coll. Grande storia della musica n. 19, Milano: Fabbri, 1983, p. 15

קישורים חיצוניים

 https://www.youtube.com/watch?v=9c--knGAn98. טיטו גובי. 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אופרות בצרפתית
קטגוריה:אופרות באיטלקית
קטגוריה:אופרות באנגלית
קטגוריה:אופרה