בית הכנסת בפרידק

בית הכנסת בפרידק הוא בית כנסת שנחנך בשנת 1865 ונהרס בשנת 1939 על ידי הנאצים המקומיים לאחר הפלישה הגרמנית לצ'כוסלובקיה בתחילת מלחמת העולם השנייה.

פרידק (כיום ) הייתה חלק מהאימפריה האוסטרית, ולאחר מכן האימפריה האוסטרו-הונגרית עד 1918, לפני שהפכה לצ'כוסלובקיה וקיבלה את השם פרידק. בשנת 1943, תחת שלטון גרמני, העיר אוחדה עם העיר מיסטק ונקראה מאז פרידק-מיסטק. בעיר נמצאת מנהלת המחוז של  הנמצא במחוז מוראביה-שלזיה שבצ'כיה, ואוכלוסייתו מונה כיום כ-57,000 תושבים.

 היסטוריה של הקהילה היהודית 
תאריך ההתיישבות היהודית הראשונה בפרידק אינו ידוע. ידוע שמשפחה יהודית, ששמה אף הוא אינו ידוע, התגוררה שם בשנת 1636. אך הנוכחות המתועדת הראשונה מתוארכת לשנת 1708. קיים מסמך שמופיע בו ההיתר שניתן להתיישבות בעיר ליהודי משה מונק, ככל הנראה אביו של יצרני הטקסטיל היהודים של פרידק, שקדמו את התעשייה הזו באזור. באותה תקופה נאסר על יהודים להתיישב בשלזיה אלא אם כן משפחתם קיבלה פריווילגיה אימפריאלית מיוחדת. איסור זה נחלש משנת 1713 ואילך, אך על היהודים שהתיישבו במקום הוטל מס מיוחד, כך שעד 1752 רק 119 משפחות אושרו להתגורר בשלזיה.

בסוף המאה ה-18, הקיסר יוזף השני הסיר חלק מהמגבלות על התיישבות יהודית, אך רק לאחר מהפכת 1848 הם השיגו שוויון אזרחי וכלכלי מלא. ואף על פי שכמה חוקים אנטי-יהודיים נותרו בתוקף עד 1859, הם כמעט לא נאכפו בפועל.

לאחר האמנציפציה, התיישבו יהודים בפרידק ובשנת 1880 כבר היו שם 236 יהודים (שהיו כ-4% מ-5,912 תושבי העיר). בשנת 1890 היו בעיר 262 יהודים (כ-3% מכלל האוכלוסייה). בשנת 1921 היו בעיר 337 יהודים, (פחות מ-2% מסה"כ 18,659 תושבים). ובמפקד האוכלוסין האחרון שנערך לפני מלחמת העולם השנייה, בשנת 1930, מספרם הכולל בכל האזור היה 432 (כ-2% מהאוכלוסייה). בתחילה, יהודי פרידק הסתמכו על הרבנות של טשן (כיום צ'שין בדרום פולין), ובשנת 1863 נוסדה קהילה בעיר, וב-1880 קבלו רבנות עצמאית משלהם. בנוסף למספר חברות בבעלות יהודית שעסקו בייצור טקסטיל ומוצריו, היו בעיר גם חברות ייצור נוספות, וכן סוחרים רבים, רופאים, רוקחים ועורכי דין יהודים.

בפלישת הנאצים לצ'כוסלובקיה חוסלה הקהילה היהודית המקומית. יותר מ-159 בני אדם נרצחו. ומשפחות שלמות הושמדו. רוב יהודי פרידק נרצחו במחנה ההשמדה מאלי טרוסטינץ, שהיה ליד מינסק בבלארוס, ובמחנות טרבלינקה ואושוויץ בפולין. מעט מיהודי העיר השתתפו בלחימה נגד הנאצים יחד עם המחתרת הצ'כית. היהודים ששרדו לא חזרו לעיר, ולא נוסדה קהילה יהודית בפרידק לאחר המלחמה.

 היסטוריה של בית הכנסת 
 בניית בית הכנסת 
למרות התנגדויות מחברי העירייה המקומית, הקדיש הארכידוכס אלברכט, דוכס טשן מגרש לבניית בית הכנסת. בסוף קיץ 1864 נערכה הנחת אבן הפינה לבית הכנסת. ובנייתו, על פי תוכניותיו של האדריכל אמברוז זפלטאל, מפרנקשטט (כיום ), נמשכה כשנה.

ברנהרד קראוס, בכרוניקותיו על הקהילה היהודית של פרידק-מיסטק, שנכתבו בשנים 1925–1929, מתאר את הבניין כך: (בשינויי תרגום קלים)

ב-14 בספטמבר 1865 שמונה ימים לפני ראש השנה, התקיים טקס חנוכת בית הכנסת הרשמי. בתהלוכת הכנסת ספר תורה, בראשות הרב האזורי שמעון פרידמן מטשן (צ'שין), בכניסה לבית הכנסת, נציגו של הארכידוכס אלברכט, מטשן העניק לקהילה היהודית את מפתחות הבניין, ומושל המחוז נשא נאום, שברנהרד קראוס שיבח אותו מאוחר יותר כנאום "מלא סובלנות". בתוך בית הכנסת, הטקס נמשך עם הכנסת ספרי התורה לארון הקודש, הדלקת מנורת התמיד, שירת מקהלת בית הכנסת של טשן, דרשתו של הרב פרידמן ותפילה. בין האורחים הרבים היו נציגים מהכפרים מיסטק וקולורדוב, שהגיעו למרות גישתם הפחות אוהדת כלפי יהודים קודם לכן, ונציגים מפרידק. לאחר ברכות לרגל חנוכת בית הכנסת, בירך הרב את הנוכחים ואת נציגי המדינה, הממשלה והעירייה. ולאחר מכן נערכה במקום סעודה וריקודים. שמונה ימים לאחר מכן, בראש השנה, ניהל את התפילה החזן המקומי, יוסף פישר.

 שיקום והרחבת בית הכנסת 
בשנות השנות ה-90 של המאה ה-19, התפלגה הקהילה בין אלו שרצו לבנות בית כנסת חדש, לבין אלו שרצו להרחיב את בית הכנסת הקיים, שהפך קטן מדי. האחרונים גברו. וועדה זמנית הוקמה בפברואר 1893, ובאותו חודש החליטה להתחיל בשיפוץ והרחבת בית הכנסת.

העבודה בוצעה על ידי הקבלן רודולף אולגק, ממיסטק, שתכנן מבנים רבים בפרידק. העבודה כללה בעיקר הגבהת הגג כדי לאפשר הוספת שתי גלריות מהצדדים לעזרת הנשים, שנתמכו על ידי עמודי ברזל. עקב הגבהת קירות האולם, נוצרו חלונות עגולים קטנים מעל הקיימים, ותקרת עץ חדשה החליפה את התקרה המקומרת. קיבולת ההיכל הוגדלה על ידי שינוי בסדר הריהוט. ועוגב, הוצב בין גלריות הנשים. הקירות והתקרה עוטרו על ידי הצייר והמעצב ליאו גליקליך מביליץ (כיום ביילסקו), והבניין הואר בחשמל, במקום נרות. לצורך הגישה לגלריות הנשים החדשות נבנו שתי כניסות חדשות, אחת בחזית והשנייה בחלק האחורי של המבנה, שם נוספו שני חדרים קטנים שישמשו כחדר הלבשה לרב ולחזן.

טקס פתיחת בית הכנסת מחדש נערך ב-30 בספטמבר 1893 לקראת ראש השנה. כדי לכסות את עלות השיפוץ, שעמדה על 13,700 זלוטי, נאלצה הקהילה היהודית ללוות 12,000 זלוטי מבנק החיסכון פריידק. למרות חוב זה, החליטו ראשי הקהילה, הרמן לב, מתיאס שוורץ, לאופולד הופרט, מוריץ שפיצר והיינריך טרמר, לבנות אגף שישמש כבית ספר ומרכז קהילתי. כמו בעבר, חלק מהקהילה היהודית, אותה תיאר ברנהרד קראוס כקטנה, התנכדה בתוקף להצעה זו.

במשך 74 שנים, בית הכנסת היה מרכז החיים הדתיים והתרבותיים של הקהילה היהודית.

 הרס בית הכנסת 
ב-15 במרץ 1939 הצבא הגרמני נכנס למה שנותר מצ'כוסלובקיה לאחר הסכם מינכן. בלילה שבין ה-13 ל-14 ביוני, בשעה 1:50 לפנות בוקר, נאצים מקומיים, בהשראת ליל הבדולח, הציתו את בית הכנסת. כפי שציינו הז'נדרמים בדו"ח שלהם, האש התפשטה במהירות רבה, וכיסתה את כל פנים הבניין, שנהרס כליל. אף על פי שהם הגיעו במהירות למקום, לא הייתה אפשרות להתקרב לבניין עקב החום העז ולכן לא יכלו לקבוע את סיבת השריפה. כבאים מקומיים הגיעו זמן קצר לאחר פרוץ השריפה, אך מכיוון שלא הייתה עוד תקווה להציל את הבניין הבוער, הם ריכזו את כל מאמציהם בהגנה על מבנים שכנים.

בעוד שהמשטרה לא יכלה (או לא רצתה) לקבוע את סיבת השריפה, כתב בעל טור ב"פרידק", באופן ברור, .

יומיים לאחר השריפה, נציגים מהעירייה ומחלקת הבנייה של פרידק, יחד עם נשיא הקהילה היהודית, פאבל שטיינשניידר, בדקו את חורבות בית הכנסת, שממנו נותרו רק הקירות החיצוניים. הוועדה הורתה לגדר את בית הכנסת מסיבות בטיחותיות, ואחד מנציגי מחלקת הבנייה המליץ להרוס את הבניין "מסיבות אסתטיות" ולא לשקם את בית הכנסת. בהמשך, נציגים מחברת הביטוח ביקרו באתר וציינו כי הקירות החיצוניים נשמרו מספיק כדי לאפשר את שיקום בית הכנסת. יתר על כן, ההמלצות להרוס את בית הכנסת לא התבססו על חוק כלשהו, ולכן הקהילה היהודית החליטה לערער על צו ההריסה. אולם, ערעור זה לא צלח, ובדצמבר 1940 נהרסו הקירות החרוכים.

לפני שהוצת בית הכנסת, נגנבו ממנו חפצי ערך, כולל פריטי כסף וזהב, וחפצי דת. אחד מספרי התורה, שנמצא לאחר המלחמה על ידי  (MST) הצ'כית, הושאל לצמיתות לקהילת בית ישראל בשארלוטסוויל, וירג'יניה, ארצות הברית, מאז 1999.

 לאחר מלחמת העולם השנייה 
עד היום, המגרש עליו עמד בית הכנסת נקנה על ידי העירייה, ונותר בשיממנו. רק בשנים 1985–1986 נסלל כביש Revoluční (המהפכה) שעובר כיום לאורך האתר בו שכן בעבר החלק האחורי של בית הכנסת. מיקום בית הכנסת ניתן לאיתור בקלות הודות לבית מספר 1280, אשר שימש בעבר כבית ספר יהודי ומרכז קהילתי, ונשמר.

בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 נמצאו לוחות הברזל היצוק של עשרת הדיברות, במהלך הריסת חצר החווה ליד הבזיליקה, כשהם מופנים כלפי מטה, ומשמשים כמדרכה.

ממוזער|267x267 פיקסלים|קבר משפחת נוימן
התזכורת היחידה לנוכחות היהודית בפרידק-מיסטק היא בית קברות היהודי, הממוקם בין הרחוב הראשי לרחוב שלזיה. בית הקברות נוסד בתקופה מאוחרת יחסית, בשנת 1882, והשתרע במקור על שטח של 14,674 מטר רבוע, אך כיום משתרע על פני 10,291 מ"ר בלבד, לאחר שהוסר השטח שלא היו בו קברים. ההלוויה הראשונה במקום נערכה ב-10 באוקטובר 1882. והקבורות האחרונות נערכו בסביבות 1941. בשנת 1910, גודר השטח בקיר לבנים גבוה, על בסיס בטון, ובצידו הקדמי הותקנה גדר דקורטיבית מפלדה המחוברת לעמודי אבן. בשנת 1993 הוכרז בית הקברות כמונומנט תרבותי לשימור. המקום נותר בבעלות המדינה עד 20 במאי 1991. כיום, השטח נמצא בבעלות הקהילה היהודית של אוסטרבה, ומכיל כ-500 קברים, כולל קבר משפחת נוימן המפואר ושער בסגנון הפרישה משנת 1910. אולם ההספדים לשעבר הוסב לקפלה של כנסיית האדוונטיסטים של היום השביעי.

 לקריאה נוספת 
 מבנים יהודיים בפרידק-מיסטק ותמונות רבות. 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:צ'כיה: בתי כנסת
קטגוריה:צ'כיה: היסטוריה
קטגוריה:בתי כנסת שנחרבו בשואה
קטגוריה:צ'כיה: מבנים