זבוב (שובר שורות)

זבוב (באנגלית: Fly) הוא הפרק העשירי בעונתה השלישית של סדרת דרמת הפשע האמריקאית "שובר שורות", והפרק ה-30 בסדרה כולה. הפרק נכתב בידי סם קטלין ומוירה וולי-בקט, ובוים על ידי ריאן ג'ונסון. הוא שודר לראשונה בערוץ "AMC" בארצות הברית ובקנדה ב-23 במאי 2010.

הפרק נחשב לאחד הפרקים הידועים והשנויים במחלוקת ביותר בסדרה. הוא בנוי כ"" המתרחש כמעט כולו במקום אחד – המעבדה התת-קרקעית של וולטר וייט וג'סי פינקמן – ומתמקד בניסיונותיהם לצוד זבוב שחדר למתקן. בעוד שעם שידורו הוא זכה לתגובות מעורבות מצד הצופים בשל הקצב האיטי שלו, המבקרים שיבחו אותו כהישג אמנותי ופסיכולוגי המעניק מבט עמוק לנפשו של וולטר וייט, לתחושת האשמה שלו ולאובדן השליטה בחייו.

 עלילה 
וולטר וייט, הסובל מנדודי שינה, שוכב במיטתו ובוהה בנורה האדומה והמהבהבת של גלאי העשן בניסיון להירדם. מאוחר יותר הוא מגיע עם ג'סי פינקמן למעבדת המתאמפטמין בתת-קרקעית שלהם, שם הם מתחילים להכין אצווה נוספת של הסם. בסוף היום מחשב וולט כי התפוקה שלהם, אף שהיא גבוהה מן הנדרש, נמוכה מן היעד שהוא מצפה לו. ג'סי, שלוקח בסתר כמויות קטנות להפצה עצמאית, מציע שהפער נובע מדליפות או אובדן אחר, אך וולט מתעקש שיש לכך סיבה אחרת.

לאחר שג'סי עוזב, וולט מבחין בזבוב במעבדה, וחושש שהוא עלול לזהם את תהליך הייצור. הוא מנסה שיטות שונות ללכוד אותו, ואף נתלה באופן מסוכן ממרפסת השירות של המעבדה, אך מחליק ונופל לרצפה. כאשר ג'סי חוזר למחרת, הוא מוצא את וולט סובל מכאבים בעקבות הנפילה ומתעקש שלא ניתן להתחיל לבשל עד שהזבוב ייעלם. ג'סי מודאג מחוסר השינה של וולט ומציע לצאת החוצה כדי לדבר, אך כאשר הוא יוצא, וולט נועל אותו מחוץ למעבדה וחוזר לחפש את הזבוב. לאחר שג'סי מנתק את אספקת החשמל הראשית, וולט מאפשר לו להיכנס, והשניים מחליטים לעבוד יחד.

ג'סי מביא נייר דבק ללכידת זבובים, אותו הם תולים ברחבי המעבדה, וכן כדורי שינה שאותם הוא מערבב בסתר בקפה של וולט. במהלך ההמתנה הוא מספר על דודתו המנוחה, שסבלה מהזיות שמיעתיות כתוצאה מהתפשטות מחלת הסרטן למוחה. וולט טוען כי הוא עדיין מצוי בהפוגה מהמחלה.

השניים משוחחים על משפחותיהם. וולט אומר כי למעשה היה צריך למות כבר, ומנסה לקבוע מה היה הרגע המושלם לכך: לאחר שהשיג מספיק כסף, לאחר לידת בתו הולי, לפני הניתוח ולפני שסקיילר גילתה על מעשיו. לבסוף הוא קובע שהרגע המושלם היה הלילה שבו ג'יין מרגוליס מתה, ומספר לג'סי על שיחתו עם אביה, דונלד. הוא מנסה לחשב את ההסתברות לפגוש הן את האב והן את הבת באותו לילה, מבלי שפגש אף אחד מהם קודם לכן, אך מגיע למסקנה שהסיכויים גבוהים מכדי לחשבם. ג'סי מוסח כאשר הוא מבחין בזבוב סמוך לתקרה. בעודו מטפס בסולם כדי להגיע אליו, וולט, ההולך ונרדם, נראה כמי שעומד להתוודות בפני ג'סי על חלקו במותה של ג'יין. ג'סי אומר כי מותה של ג'יין לא היה באשמת איש, אך מודה שהוא עדיין מתגעגע אליה. וולט מוותר על הזבוב וקורא להתחיל בעבודה, באומרו כי "הכול מזוהם". ג'סי יורד מהסולם, מבחין בזבוב שנוחת עליו, ומחסל אותו.

ג'סי משכיב את וולט הישן על ספה, מנקה את המעבדה ומתכונן להפקת האצווה הבאה. מאוחר יותר הם עוזבים יחד, אך וולט מזהיר את ג'סי שאם הוא אכן גונב מן התוצר, הוא לא יוכל להגן עליו אם גאס פרינג יגלה זאת. ג'סי מכחיש שלקח דבר-מה, ומצהיר שאינו מבקש הגנה מאיש. באותו לילה מתעורר וולט לרחש זמזום, ורואה זבוב נוחת על הנורה המהבהבת של גלאי העשן.

 הפקה 

הפרק "זבוב" הופק בעקבות מגבלות תקציב משמעותיות של הסדרה, כאשר ההפקה לא יכלה להרשות לעצמה את העלות, שנעה בין 25,000 ל-35,000 דולר, שנדרשה לשינוע משאיות ההפקה לאתר צילום חדש. יוצר הסדרה, וינס גיליגאן, ציין על כך:  חוקרים ציינו כי השימוש במבנה של פרק בקבוק יצר "ערך עודף" (Surplus Value) הפקתי; החיסכון הכספי והזמני שהושג בצילום המינימליסטי אפשר להפקה להשקיע משאבים רבים יותר בפרקי סיום העונה הגרנדיוזיים, ובכך הפך האילוץ הכלכלי לכלי אמנותי המשרת את הקצב הנרטיבי של העונה כולה.

הפרק נכתב בידי סם קטלין ומוירה וולי-בקט, ובוים בידי ריאן ג'ונסון. ג'ונסון השתמש במגבלות המרחביות של המעבדה כדי ליצור סגנון ויזואלי יוצא דופן, הכולל זוויות צילום חריגות ושימוש בטכניקת "נקודת מבט" (POV) של הזבוב, במטרה להעצים את תחושת חוסר הנוחות והאובססיה של הדמויות.

מלבד ניצבים המופיעים במכבסה, בריאן קרנסטון ואהרון פול הם שני השחקנים היחידים שמופיעים בפועל בפרק. השחקנים דין נוריס (האנק), בטסי ברנדט (מארי) ואר ג'יי מיט (וולט ג'וניור) מופיעים בקרדיטים אך אינם משתתפים בפרק. קולה של אנה גאן (סקיילר) נשמע בפרק, אך מדובר בהקלטה ממוחזרת שנלקחה מפרק בעונה השנייה.

 ניתוח וסמליות 
הפרק "זבוב" נחשב לאחד הפרקים העמוקים והסימבוליים ביותר בסדרה, ומשמש כרפלקציה פילוסופית על מצבו המוסרי של וולטר וייט.
 אשמה וזיהום מוסרי 
התמה המרכזית בפרק היא המתח שבין הכלה (Containment) לזיהום (Contamination). וולטר אובססיבי ללכידת הזבוב במעבדה הסטרילית, כביכול כדי להגן על טוהר המוצר, אך ניתוחים אקדמיים מצביעים על כך שהזבוב מסמל את ה"זיהום המוסרי" שפשה בחייו. האובססיה של וולט משקפת את ניסיונו להשיב לעצמו תחושת שליטה בעולם שהולך ומתפרק סביבו; הוא אינו יכול לשלוט בהשלכות המוסריות של מעשיו – ובראשן מותה של ג'יין מרגוליס – ולכן הוא מתמקד במפגע פיזי זניח. במהלך הפרק, תחת השפעת כדורי שינה, וולט חווה רגע של וידוי וחרטה, ותוהה מה היה "הרגע המושלם" שבו היה צריך למות כדי שמשפחתו תזכור אותו כאדם טוב.
 השפעות אקזיסטנציאליסטיות וספרותיות 
מבקרים וחוקרים השוו את הפרק ליצירות אבסורדיות ואקזיסטנציאליות מובהקות:
 פיודור דוסטויבסקי ופרידריך ניטשה – דמותו של וולט בפרק זה מנותחת לעיתים דרך עדשת הרומן "החטא ועונשו". הזבוב מסמל את ייסוריו המצפוניים של הגיבור לאחר שחצה את הקווים המוסריים. הניסיון שלו להפוך ל"על-אדם" ניטשיאני, שאינו כפוף למוסר המקובל, מתנפץ אל מול האובססיה הנוירוטית שלו לחרק קטן – מה שממחיש את פגיעותו האנושית.
 ז'אן-פול סארטר – דימוי הזבוב בפרק מתכתב עם המחזה "" של סארטר, שבו הזבובים מייצגים את אלות החרטה והייסורים (האריניות). המעבדה הסגורה הופכת למרחב אקזיסטנציאליסטי המדגיש את חוסר החופש של הדמויות, הלכודות בתוך המערכת שיצרו.
 פרנץ קפקא – האווירה בפרק הוגדרה כ"קפקאית", במיוחד בתחושת חוסר-האונים של וולט מול משימה סיזיפית ובלתי-אפשרית בתוך סביבה תעשייתית ומנוכרת.
 אנטרופיה וחוסר שליטה 
ברמה המדעית-מטאפורית, הפרק עוסק בחוק השני של התרמודינמיקה – האנטרופיה. למרות מאמציו הכבירים של וולט לשמור על סדר ושליטה מוחלטת, הזבוב מייצג את אי-הסדר המובנה במערכת. הכרתו של וולט בסוף הפרק כי "הכל מזוהם" (It's all contaminated) מהווה הצהרה נדירה של מודעות עצמית; הוא מבין כי הפנטזיה שלו על צמיחה כלכלית נקייה ובלתי מוגבלת היא אשליה, וכי הכאוס והרעלנות שהפיץ יחלחלו בסופו של דבר לכל תחום בחייו.

 ביקורות 
 אחוזי צפייה 
שידור הבכורה של הפרק נצפה בידי כ-1.20 מיליון צופים, ירידה לעומת 1.62 מיליון הצופים בפרק הקודם, "Kafkaesque". זהו מספר הצופים השני הנמוך ביותר מבין פרקי העונה השלישית בשידורם המקורי, מעט מעל "Half Measures" (1.19 מיליון).
 תגובת המבקרים 
דונה בואומן מ-"The A.V. Club" העניקה לפרק ציון A, שיבחה את הבימוי של ריאן ג'ונסון וציינה כי הפרק  בביקורת עבור "טיים", ג'יימס פוניווזיק כינה את הפרק , והשווה אותו לטובה לפרק "Pine Barrens של "הסופרנוס". קן טאקר מ"אנטרטיינמנט ויקלי" כתב כי יהיה "מופתע אם גם בריאן קרנסטון וגם אהרון פול לא יהיו מועמדים לאמ"”, ושיבח אותו על כך שהוא "נפתח כהזדמנות עבור וולט וג'סי לבטא לעומק את העצב והחרטות שלהם על כל מה שעבר עליהם".

אלן ספינוול, בכתיבתו ל-"HitFix", שיער כי "זבוב" עשוי להיות "פרק הבקבוק הטוב ביותר אי-פעם", וציין בכותרת המשנה של ביקורתו כי הגישה החסכונית בתקציב הובילה בסופו של דבר ל"קלאסיקה מיידית". אמה דיבדין מ-"Digital Spy",, קתרין קרנהאן מ-"Junkee", וקייטלין תומאס מ-"TV.com" דירגו כולן את הפרק בין הטובים בסדרה. בשנת 2013, מאט זולר זייץ, שכתב עבור "Vulture", הגדיר את "זבוב" כפרק הטוב ביותר בסדרה כולה, וכינה אותו . באותה שנה דורג הפרק במקום החמישי בדירוג כל 62 פרקי הסדרה של "אנטרטיינמנט ויקלי", כאשר דארן פראניץ' כתב: . איאן סנדוול דירג את הפרק כפרק הבקבוק הטוב ביותר במקום הראשון.

עם זאת, טאשה רובינסון מ-"The A.V. Club" טענה כי הפרק מציג  רובינסון כתבה כי "שנאה אותו", במסגרת כתבה שבה דנו כותבים שונים באתר בפרקים שלדעתם היו החלשים ביותר בסדרות גדולות.

בשנת 2016 כלל "הגארדיאן" את הפרק ברשימת "פרקי הטלוויזיה הטובים ביותר אי-פעם". בשנת 2019 דירג "The Ringer" את הפרק במקום ה-14 מתוך 62 פרקי הסדרה, ו-"Vulture" דירג אותו במקום ה-15. באותה שנה טען "MovieWeb" כי יש הרואים בו את הפרק הגרוע ביותר בסדרה, פשוט משום שהוא פרק בקבוק. גם "Business Insider" ציין באותה שנה כי מדובר ב"פרק השנוא ביותר" בסדרה.

בשנת 2025 קבע "Collider" כי זהו "הפרק השנוי ביותר במחלוקת" בסדרה, והביע את הדעה כי הוא אינו חיוני לעלילה הכוללת, תוך השוואתו לפרק של קומדיית מצבים:  באותה שנה ציין "Screen Rant" כי הפרק שנוי במחלוקת בקרב מעריצי הסדרה בשל ציפיות מוגברות להתפתחות עלילתית, שנוצרו בעקבות העלאת רף המתח בפרקים שקדמו לו.
 ניתוח הפולמוס סביב הפרק 
חוקרי תרבות הציעו הסברים שונים לאופיו השנוי במחלוקת של הפרק בקרב הקהל הרחב. על פי הניתוח המבוסס על תאוריית ה"יותר מאשר הנאה" (Plus-de-Jouir) של ז'אק לקאן, התגובה השלילית של חלק מהמעריצים נבעה מהפרה חריפה של "חוזה הצפייה"; בעוד שהקהל ציפה להנאה המופקת מפעולה קצבית וממתח עלילתי ("הנאה"), הפרק כפה עליו עימות ישיר עם חוסר האבסורד, החרדה והסטטיות של הדמויות. חוקרים טענו כי "זבוב" הציב מראה מול מבנה ההפקה של הסדרה עצמה, ובכך חשף את הפער שבין "הערך" (עולם הפשע הגרנדיוזי) לבין "העבודה" הסיזיפית והמתישה המתרחשת במעבדה.

בנוסף, מחקרים על קבלת הקהל של סוגת המערבון המודרני מצביעים על כך שהתסכול של הצופים נבע מהסטייה מהדימוי הגברי של וולטר וייט. בעוד שהסדרה נתפסת כעדכון לנרטיב של "כיבוש המערב" שבו הגיבור מפגין שליטה וכוח, בפרק זה וולט מוצג כדמות קטנונית וחסרת-אונים מול מטרד זניח. פער זה בין הציפייה ל"על-אדם" ניטשיאני לבין המציאות הנוירוטית והאנושית שהפרק הציג, תרם לתחושת הניכור של חלק מהצופים.

 לקריאה נוספת 

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:פרקי בקבוק בטלוויזיה
קטגוריה:פרקי טלוויזיה
קטגוריה:שובר שורות