נורברט יוקל

נורברט יוקל (בגרמנית: Norbert Jokl; 25 בפברואר 1877 – כנראה מאי 1942) היה  אוסטרי ממוצא יהודי, שכונה אבי האלבנולוגיה - חקר האלבנים.

 ביוגרפיה 
יוקל נולד ב, דרום מוראביה (כיום הרפובליקה הצ'כית), לסוחר בשם היינריך ולרעייתו אמילי לבית האס. אחיו הבכור, וילהלם, נפטר בשנת 1895 בגיל 21. הוא סיים את לימודיו בתיכון בהצטיינות והמשיך לאוניברסיטת וינה ללימודי משפטים. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות יתרה ב-23 ביוני 1901. יוקל החליט להקדיש את עצמו לבלשנות. הוא למד בלשנות הודו-אירופית, סלאביזם ורומניסטיקה, ולבסוף קיבל תואר בהצטיינות. בסוף סתיו 1903 החל ללמוד בספריית אוניברסיטת וינה, שם עבד עד 1938. בגיל 30 החל ללמוד באופן פעיל את השפה האלבנית, תחום לשוני שלא נחקר רבות באותה תקופה.

משנת 1913 היה פריבט-דוצנט שהתחום שלו היה "בלשנות הודו-אירופית עם התחשבות מיוחדת בשפות אלבניות, בלטיות וסלאביות". בשנת 1923 מונה לפרופסור, וב-1937 לפרופסור . הוא כתב עבודות רבות על אלבנולוגיה והפך למומחה ידוע. באפריל 1933, הפלאונטולוג והאלבנולוג פרנץ נופצ'ה ירה במזכירו ובעצמו, והשאיר את מסמכיו האלבנולוגיים ליוקל.

לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון בגרמניה, מאמריו של יוקל החלו להידחות והוא כבר לא הוזמן לכנסים. ב-20 במאי 1938 פוטר בעקבות האנשלוס ונאסר עליו להיכנס למקום עבודתו הקודם. דיקן הפקולטה לפילוסופיה, ויקטור כריסטיאן, ניסה לשווא להציל את תפקידו של יוקל. , שלימים הפך לפרופסור לבלשנות הודו-אירופית, ביקר אותו לעיתים קרובות בארבע השנים הבאות, כדי להמשיך בלימודיו ולשמור על קשר אישי עם המנטור שלו. זולטה סיפר שיוקל חי לבד באופן סגפני, אם כי משרתת הייתה מכינה לו אוכל. שני חדריו היו מלאים בספרים וכל זמנו הפנוי הוקדש למחקר.

יוקל ניסה למצוא עבודה מחוץ למדינה ללא הצלחה. ההזדמנות האחרונה שלו הייתה משרת ספרן שנוצרה עבורו באלבניה עם שכר חודשי של 600 פרנקים אלבנים. הכומר הפרנציסקני וסופר לאומי אלבני, , התערב באמצעות מכתב מ-23 בספטמבר 1939 לנסות לאפשר ליוקל לעבור לאלבניה. עם זאת, למרות פניות נוספות למשרד החוץ של גרמניה, לא התקבל האישור הנדרש.

ב-4 במרץ 1942 נעצר יוקל על ידי הגסטפו. זולטה, שניסה להציל את מורו, פנה לארנסט קלטנברונר, שהיה גם חברו לבית הספר. עם זאת, קלטנברונר טען שאין לו יכולת להציל את יוקל מגירוש.

ממוזער|בול אלבני להנצחת יוקל
יש מידע סותר לגבי מותו של יוקל. דווח כי ב-6 במאי 1942 הוא נלקח למאלי טרוסטינץ ליד מינסק, שם נרצח. לפי גרסה אחרת, הוא מת מהתעללות בווינה.

לאחר מעצרו של יוקל, מעסיקו לשעבר ניסה להבטיח שספרייתו תועבר לאוניברסיטה במקרה שיוקל לא יורשה לנסוע לאלבניה. פאול הייגל, המנהל הכללי של הספרייה הלאומית של אוסטריה, הגיש גם הוא בקשה לשמירת האוסף. אף על פי שיוקל הוריש את הספרייה לאלבניה, היא הוחרמה ב-27 באפריל 1942 ונשלחה לספרייה הלאומית. בשנת 1946, הספרייה הלאומית האוסטרית שמרה על האוספים בטענה שיוקל לא השאיר קרובי משפחה הזכאים לרשת אותו. מתוך יותר מ-3,000 הספרים המקוריים, כיום ניתן לזהות רק כ-200. בין השאר אבדה גם עבודת חייו של יוקל, מהדורה של מילון האטימולוגיה של האלבנית מאת גוסטב מאייר, עם תוספות בכתב יד.

 הוקרה לאחר המוות 
ב-29 באפריל 1982, הסנאט של אוניברסיטת וינה החליט לרשום את שמו של נורברט יוקל במועצת הכבוד של האוניברסיטה.

בשנת 2012, , שירות הדואר הלאומי של אלבניה, כיבד את יוקל בבול דואר בסדרה לזכר אלבנולוגים זרים.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:יהודים מומרים אוסטרים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1877
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1942