כרוניפיקציה של כאב

כרוניפיקציה של כאב (באנגלית: Pain Chronification) הוא תהליך נוירופיזיולוגי ופסיכו-חברתי שבו כאב אקוטי, שמטרתו להתריע מפני נזק ממשי, הופך לכאב כרוני מתמשך שאינו תלוי עוד בהכרח במקור אורגני הראשוני. תהליך זה אינו רק המשכיות של תחושת הכאב בזמן, אלא שינוי מהותי באופן שבו מערכת העצבים מעבדת גירויים, המערב שינויים מבניים ותפקודיים במערכת העצבים המרכזית וההיקפית.

 סיווג כאב 
בעולם הרפואה מקובל להבחין בין שני סוגי כאב עיקריים:
 כאב אקוטי (חד): תגובה פיזיולוגית תקינה וזמנית לנזק לרקמה, דלקת או מחלה. תפקידו הביולוגי הוא להגן על הגוף ולהתריע על סכנה, לרוב חולף עם ריפוי הרקמה הפגועה.
 כאב כרוני: כאב הנמשך מעבר לזמן הריפוי הצפוי של הרקמה, בדרך כלל מעל 3 חודשים. כאב זה מאבד את תפקידו המגן והופך למחלה בפני עצמה, המשפיעה על איכות החיים, מצב הרוח והתפקוד היומיומי.

 מנגנון ביולוגי 
המעבר מכאב אקוטי לכרוני מונע על ידי נוירופלסטיות – יכולתה של מערכת העצבים להשתנות בתגובה לגירויים.

התהליך כולל מספר מנגנונים מרכזיים:
 סנסיטיזציה היקפית (Peripheral Sensitization): גירוי מתמשך של קולטני כאב (נוסיספטורים) באתר הפציעה מוביל לירידה בסף ההפעלה שלהם. שחרור "מרק דלקתי" הכולל ציטוקינים, פרוסטגלנדינים וגורמי גדילה עצביים המגבירים את הרגישות באתר הפגיעה.
 סנסיטיזציה מרכזית (Central Sensitization): הגברה של העברת אותות הכאב בתוך חוט השדרה והמוח. תהליך זה מערב הפעלה מוגברת של קולטני NMDA , שינויים ביעילות הסינפטית כמו הגברה סינפטית ארוכת-טווח (LTP – Long Term Potentiation) וגיוס של תאי גלייה (Glia) המפרישים חומרים מעוררי דלקת במערכת העצבים המרכזית. כתוצאה מכך, גירויים שאינם כואבים (כמו מגע קל) עשויים להיתפס ככואבים (אלודיניה).
 פגיעה במנגנוני עיכוב: ירידה ביכולת הטבעית של הגוף "להשתיק" אותות כאב דרך מסלולים יורדים מהמוח, מה שמותיר את מערכת העצבים במצב של עוררות יתר קבועה.
 שינויים פונקציונליים בפעילות המוחית: דו דומיננטיות בין הקורטקס הפרה-פרונטלי המדיאלי (mPFC) והאינסולה. נמצאה הפרדה פונקציונלית בין שני אזורים מרכזיים: בעוד שכאב אקוטי מפעיל בעיקר את קליפת המוח האינסולרית (Insula), כאב כרוני מתמשך מפעיל באופן ייחודי את הקורטקס הפרה-פרונטלי המדיאלי. נמצא כי הפעילות ב־mPFC משקפת את עוצמת (Intensity) הכאב הסובייקטיבי של החולה הכרוני – ככל שהכאב הכרוני חזק יותר, הפעילות באזור זה גבוהה יותר. ממצאים אלו מעידים על קיומן של שתי מערכות עצביות נפרדות (Double Dissociation), המצביעות על כך שכאב כרוני אינו מהווה רצף כרונולוגי של כאב אקוטי בלבד. מדובר בהתמרה של המנגנון המוחי, המאופיינת במעבר מעיבוד סנסורי-סומטי דומיננטי במערכת האינסולרית, לעיבוד רגשי-קוגניטיבי מוגבר בקליפת המוח  (mPFC).

 גורמים פסיכולוגיים, חברתיים וסביבתיים 
 גורמים פסיכולוגיים: "קטסטרופיזציה" (נטייה לראות בכאב אסון חסר שליטה), חרדה, דיכאון ופחד מתנועה (קינזיופוביה) הם מנבאים חזקים למעבר לכאב כרוני.
 גורמים חברתיים וסביבתיים: היעדר תמיכה חברתית, מתח בעבודה, היסטוריה של טראומה פיזית או טראומה נפשית (כמו PTSD) וגורמים סוציו-אקונומיים משפיעים על האופן שבו המוח מעבד כאב ועל הסיכוי שהוא יהפוך למתמשך.
 גנטיקה ואפיגנטיקה: קיימת שונות גנטית המשפיעה על הרגישות לכאב ועל היכולת של מערכת העצבים להתאושש מפגיעה.

 אפידמיולוגיה 
כאב כרוני הוא מצב שכיח באוכלוסייה הכללית, עם שונות ניכרת בשכיחותו בהתאם להגדרה הקלינית ולשיטת המדידה. מחקרים מבוססי אוכלסייה מצביעים על שכיחות של כ־13% עד 50% בקרב מבוגרים, כאשר כ־10%-14% מהלוקים בכאב כרוני סובלים מכאב בדרגה בינונית עד קשה המלווה במוגבלות תפקודית. קיימת שכיחות גבוהה של כאב כרוני בקרב חולים עם מחלות לב, מחלות ריאה כרוניות, מחלות נוירולוגיות. אחוז גבוה של כאב כרוני נופל בקטגוריה של כאב נוסיפלסטי, לדוגמה, 88% מכאבי הגב הכרונים הם נוסיפלסטיים.

 מצבים רפואיים נפוצים הקשורים לכרוניפיקציה 
כרוניפיקציה של כאב קשורה למגוון מצבים רפואיים בהם: כאב גב וצוואר, פיברומיאלגיה, כאב נוירופתי, כאב לאחר ניתוח, מיגרנות, כאב הקשור למחלות דלקתיות וניוויניות, ניתוחים עם סיכון גבוה לפגיעה עצבית כגון: ניתוח חזה, כריתת שד, קטיעת גפיים וניתוחי בקע.

 השלכות קליניות 
 ירידה בתפקוד: מוגבלות פיזית וחוסר יכולת לעבוד או לבצע פעולות יומיומיות.
 שינויים מוחיים: במצב כרוני, המוח עובר "ארגון מחדש" (Remodeling), הכולל ירידה בנפח החומר האפור באזורים מסוימים ושינויים בקישוריות התפקודית.
 עמידות לטיפול: כאב כרוני שעבר תהליך של כרוניפיקציה מגיב פחות טוב למודלים רפואיים סטנדרטיים ולעיתים מצריך גישה רב-תחומית.

 מניעה וטיפול 
בעוד שהתמודדות עם כאב אקוטי כוללת אנגלזיה מניעתית כגון משככי כאבים ואלחוש מקומי, טיפול רב מודיאלי על ידי שילוב תרופות והתערבויות פסיכולוגיות כגון CBT, שיטות אלו נמצאו לא יעילות עבור כאב כרוני. לכן, ישנן גישות חדשניות שפותחו במיוחד לכאב כרוני נוסיפלסטי:
 Pain Reprocessing Therapy (PRT) – שיטה שמטרתה לשנות את הדרך בה המוח מפרש אותות כאב כרוניים על ידי חינוך לכאב, שינוי האמונה שהכאב מעיד על פגיעה והפרשנות לאיום.
 PDSR) Personalized Danger Signal Reprocessing) – שיטה המתמקדת בעיבוד מחדש של אותות סכנה אישיים המתקשרים לכאב כרוני במטרה להפחית כאב דרך שינוי תגובות תפיסתיות וריגישיות.
 (EAET) Emotional Awareness and Expression Therapy – שיטה העוסקת בעיבוד רגשי של חוויות טראומטיות וכאב כרוני.
 שיקום: פיזיותרפיה ופעילות גופנית המנצלים נוירופלסטיות חיובית לשיקום תפקודי.

הערות שוליים

קטגוריה:כאב