אוורו לינקולן

אוורו 694 לינקולן (באנגלית: Avro Lincoln) היה מפציץ כבד ארוך-טווח דו מנועי, מתוצרת חברת אוורו הבריטית.

המטוס נכנס לשירות פיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי באוגוסט 1945 כהכנה למערכה על יפן, אך סיום המלחמה צימצם משמעותית את מספר הלינקולנים שנבנו. אם זאת, האוורו לינקולן היה מפציץ כבד ומטוס סיור ארוך טווח מוצלח בשנות המלחמה הקרה הראשונות עד שהוחלף על ידי המפציצים הסילוניים (מפציצי V) החל מאמצע שנות ה-50, כאשר אחרון הלינקולנים יצא משירות חיל האוויר המלכותי ב-1963. הלינקולן שירת, במספרים מצומצמים יותר, גם בחיל האוויר המלכותי האוסטרלי והקנדי, ואף בחיל האוויר הארגנטינאי.

 שירות מבצעי 
280px|ממוזער|אוורו לינקולן מחיל האוויר המלכותי האוסטרלי, מטיל פצצות במהלך מצב החירום המלאי, 1954
במהלך 1943, פיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי החליט ומצוא יורש לאוורו לנקסטר המוצלח, עם דרישה לטווח ורום טיסה גדולים יותר. אוורו הגישו הצעה שהתבססה על הלנקסטר וכונתה דגם B.IV, דגם שכלל מנוע רולס-רויס מרלין 85, מוטת כנפיים וגוף מטוס מוגדלים, שהציע טווח טיסה וגובה טיסה גדולים יותר; השינויים היו נרחבים כל כך שהוחלט להגדיר את הפיתוח כדגם נפרד תחת השם אוורו לינקולן. אב הטיפוס טס לראשונה ב-9 ביוני 1944 בשדה התעופה רינגוויי לפני שנשלח למכון הניסויים למטוסים וחימוש ב-13 ביוני 1944 להמשך בדיקות. אב טיפוס שני טס חמישה חודשים לאחר מכן, ב-13 בנובמבר 1944.

הלינקולן I הונע על ידי ארבעה מנועי רולס-רויס מרלין 85 בהספק 1,680 כוחות סוס, שהעניקו למטוס מהירות מרבית של 319 מייל לשעה (513 קמ"ש), טווח של 1,470 מייל (2,365 ק"מ) וסייג רום של 30,500 רגל (9,260 מטר). החימוש כלל שישה מקלעי בראונינג M2 מק"כ בקוטר 0.50 אינץ', שניים בכל צריחון הקדמי, העליון ובזנב (בחלק מהדגמים היו שני תותחי 20 מ"מ במקום מקלעים בצריח העליון). הלינקולן I הונע על ידי מנועי רולס-רויס מרלין 66, 68A או 300, והיה לו טווח טיסה ארוך יותר של 2,460 מייל (3,958 ק"מ), אך סייג רום של רק 22,000 רגל (6,705 מטר). הלינקולן III תוכנן כמטוס סיור ימי ולוחמה נגד צוללות ארוך טווח והפך בסופו של דבר לאוורו שקלטון, בעוד שהלינקולן IV היה לינקולן II שהונע על ידי מנועי רולס-רויס מרלין 85.

האוורו לינקולן נכנס לשימוש גם בחיל האוויר המלכותי האוסטרלי; הדגם האוסטרלי (בייצור מקומי תחת רישיון) נקרא לינקולן B סימן 30, הוא הונע על ידי מנועי רולס-רויס מרלין 85 או 102. דגם סיור ארוך-טווח פותח בתור סימן 31, הוא כלל חרטום שהורחב בכשני מטרים לטובת שני מפעילי מכ"ם והציוד הנדרש, בהמשך מספר קטן ממטוסי סיור אלו שימשו גם את חיל האוויר הארגנטינאי.

סך הכל 2,254 מטוסי לינקולן היו מתוכננים להיבנות במפעלים שונים ברחבי בריטניה, כאשר הטייסות הראשונות החלו לקבל מטוסים ראשונים החל מאוגוסט 1945. הם לא שימשו באופן מבצעי במהלך מלחמת העולם השנייה, הם נועדו לשמש כחלק מ"כוח הנמרים" של פיקוד המפציצים באוקיינוס השקט ולקחת חלק במערכה המתוכננת ביפן. לאחר כניעת יפן במהלך ספטמבר 1945 והמלחמה הגיעה לסיומה, רק כרבע מהמטוסים המתוכננים נבנו. הלינוקלן ביצע את הטיסה האחרונה של מפציץ בעל מנוע בוכנה עבור פיקוד המפציצים כאשר טס ב-28 בספטמבר 1960. למרות זאת, הסוג נשאר בשירות עם חיל האוויר המלכותי במקומות אחרים לפני שבסופו של דבר יצא משימוש ב-12 במרץ 1963, כאשר הלינקולנים האחרונים הוצאו משירות טייסת 151. בשימוש חיל האוויר הארגנטינאי הליקלון המשיך עד 1967.

 דגמים עיקריים 
280px|ממוזער|אוורו לינקולן בצבעי חיל האוויר המלכותי, 1966
 אוורו לינקולן I: דגם הייצור הראשוני; מפציץ כבד ארוך-טווח.
 אוורו לינקולן II: שדרוג המנועים לרולס רוילס מרלין 68, 68A, או 300.
 אוורו לינקולן III: דגם שתוכנן לשימוש סיור ימי ולוחמה נגד צוללות; הוא פותח תחת השם אוורו שקלטון.
 סימן 30: דגם מפציץ כבד ארוך-טווח עבור חיל האוויר המלכותי האוסטרלי.
 סימן 31: דגם סיור ארוך-טווח בעל אף מאורך ומנועי מרלין 85.
 אוורו 695 לינקולניאן: דגם תובלה.

 מפרט טכני 
280px|ממוזער|אוורו לינקולן סימן 31 של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי, 1961
תכונות כלליות
אנשי צוות: 7 או 8
אורך: 23.86 מטר
מוטת כנפיים: 37 מטר
גובה: 5.27 מטר
שטח כנפיים: 132 מ"ר
משקל ריק: 20,043 ק"ג
משקל מלא: 34,019 ק"ג
מנוע: 4 x מנועי רולס-רויס מרלין 85 או 68 V-12 צילינדרים, 1,750 כ"ס כל אחד

ביצועים
מהירות מרבית: 500 ק"מ/שעה
טווח: 4,500 ק"מ (בגובה 4,600 מטר, עם משקל חימוש של 6,400 ק"ג ובמהירות 320 קמ"ש)
סייג רום: 9,300 מטר
מטען כנף: 257.6 ק"ג/מ"ר
כוח/מסה: 7.4 ק"ג/קילוואט

חימוש
2 X מקלעי בראונינג M2 מק"כ בצריחון קדמי
2 X תותחי 20 מ"מ היספאנו בצריחון עליון
2 X מקלעי בראונינג M2 מק"כ בצריחון אחורי
עד 6,400 ק"ג פצצות; או פצצת פצצת גרנד סלאם אחת (10,000 ק"ג)

 מפעילות 
  − חיל האוויר המלכותי (1945-1963)
  − חיל האוויר המלכותי האוסטרלי (1945-1961)
  − חיל האוויר המלכותי הקנדי (1946-1948)
  − חיל האוויר הארגנטינאי (1947-1967) - 30 מטוסים.

ראו גם
 אוורו שקלטון
 אוורו לנקסטר
 בואינג B-29 סופרפורטרס
 טופולב Tu-4

 קישורים חיצוניים 

 האוורו שקלטון באתר BAE סיסטמס.
 מטוס שקלטון מס זנב N790WL באתר מוזיאון האוויר והחלל פימה.

הערות שוליים 

לינקולן
קטגוריה:מפציצים מתוצרת בריטניה