ראלף פלנדרס

ראלף אדוארד פלנדרס (באנגלית: Ralph Edward Flanders; 28 בספטמבר 1880 – 19 בפברואר 1970) היה מהנדס מכונות אמריקאי, תעשיין ופוליטיקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ורמונט. הוא גדל בחוות קיום בסיסיות בוורמונט וברוד איילנד, ועבד כשוליית מכונאי ומשרטט לפני שהוכשר כמהנדס מכונות. הוא בילה חמש שנים בעיר ניו יורק כעורך של כתב עת לכלי מכונה. לאחר ששב לוורמונט ניהל ולאחר מכן מונה לנשיא של חברת כלי מכונה מצליחה. פלנדרס השתמש בניסיונו התעשייתי כדי לייעץ לוועדות מדינתיות ופדרליות בוורמונט, בניו אינגלנד ובוושינגטון די. סי., בנושאי תעשייה ומדיניות כלכלית. הוא היה נשיא הבנק הפדרלי של בוסטון במשך שנתיים לפני שנבחר לסנאט של ארצות הברית.

פלנדרס נודע בעיקר בשל הגשת הצעה לסנאט בשנת 1954 לגנות את הסנאטור ג'וזף מקארתי. מקארתי השמיע טענות סנסציוניות שלפיהן יש מספר רב של קומוניסטים, מרגלים סובייטים ותומכיהם בתוך הממשל הפדרלי ובמקומות אחרים. הוא השתמש בוועדת הסנאט שלו כבמה ששודרה בטלוויזיה הארצית להתקפות על אנשים שהואשם על ידו. פלנדרס חש שהתקפותיו של מקארתי מסיטות את תשומת הלב של האומה מאיום קומוניסטי חמור בהרבה בעולם, ושהן יוצרות פילוג ובלבול בתוך ארצות הברית, לרווחתם של אויביה. בסופו של דבר שיטותיו של מקארתי וחוסר יכולתו להוכיח את טענותיו הביאו לאובדן אמינותו ולגינויו על ידי הסנאט של ארצות הברית.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו והשכלה 
פלנדרס נולד בברנט שבוורמונט, ב־28 בספטמבר 1880, והיה הבכור מבין תשעת ילדיהם של אלברט ו. פלנדרס ומרי (גילפילן) פלנדרס. בגיל שש עברה משפחתו ללינקולן, רוד איילנד, שם האב עיבד את האדמה תוך כדי פיקוח על מכירה וייצור של מתקן לספרים שתכנן. פלנדרס למד בבתי ספר בפרובידנס ובסנטרל פולס, וסיים את התיכון בעיר ב־1896.

 קריירה 
בשנותיו הראשונות כשוליית מכונאי ומשרטט בילה את חופשותיו ברכיבה על אופניים בדרכי כפר בין רוד איילנד, ורמונט וניו המפשייר. אחר כך חי תקופה בעיר ניו יורק וערך שם מגזין למכונות, אך לאחר חמש שנים החליט לשוב לוורמונט.

פלנדרס התחיל את דרכו המקצועית כמתלמד, ולאורך השנים התקדם לתחומי ההנדסה, העיתונאות, הניהול, ייעוץ המדיניות, הבנקאות והפיננסים — ולבסוף נכנס לפוליטיקה, כשנבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם ורמונט.

 התמחות והמשך השכלה 
במהלך לימודיו ברוד איילנד, קיבל פלנדרס בסיס איתן במתמטיקה, ספרות, לטינית ויוונית עתיקה. בנוסף, רכש שליטה תפעולית בגרמנית ובצרפתית. על פי דבריו של הסנאטור ג'ון ספרקמן, כאשר כיהנו שניהם בסנאט, הוא ופלנדרס נהגו לשוחח ביניהם בלטינית במהלך ישיבות הוועדה.

משפחתו לא יכלה לממן קולג' לאחר שסיים תיכון, ולכן בשנת 1896 שילם אביו עבורו להתלמד שנתיים בחברת Brown & Sharpe, יצרנית מובילה של מכונות. מלבד לימודי העבודות המעשיות, הוא הרחיב את הכשרתו בקורסים של בתי ספר בהתכתבות ושל בית הספר לעיצוב של רוד איילנד. לאחר ההתלמדות עבד במספר חברות למכונות בניו אינגלנד. למרות העדר השכלה אקדמית פורמלית, היה מלומד אוטודידקט שעסק בקריאה נרחבת במדע, הנדסה ומדעי הרוח.

 עיתונות טכנית 
פלנדרס החל לכתוב בשלב מוקדם, ומאמריו על טכנולוגיית מכונות הובילו למינויו כעורך כתב העת "Machine" בניו יורק בין 1905 ל־1910. העבודה חייבה אותו לסקר את התפתחויות בתעשייה ולבקר מפעלים רבים, דבר שהעניק לו קשרים חשובים. בתפקידו כתב על מערכות גלגלי שיניים, מכונות חיתוך גלגלי שיניים, סכינים לחיתוך, ייצור קופסאות, ייצור מכוניות, ועוד.

ב־1909, תוך עבודה מאומצת על ספרו המקיף בנושא מכונות לחיתוך גלגלי שיניים, אזלו כוחותיו והוא עבר "התמוטטות עצבים". לאחר תקופת החלמה, ב־1910 עבר לעבוד בחברת מכונות בוורמונט. הוא המשיך לכתוב כל חייו ופתח תפיסת עולם רחבה על תפקידה של התעשייה בחברה. בשנת 1938 זכה במדליית Worcester Reed Warner על כתיבתו הטכנית.

 הנדסה 
תפקידו המשמעותי הראשון בתכנון מכונות היה פיתוח מכונה לקיפול קופסאות בנאשואה, ניו המפשייר. לאחר מכן עבד כשרטט בחברת ג'נרל אלקטריק בלין, מסצ'וסטס, עד 1905 ואז עבר לניו יורק.

ב־1910 עבר לספרינגפילד, ורמונט, לעבוד כמהנדס מכונות בחברת Fellows Gear Shaper. הוא היה מיודד עם ג'יימס הרטנס, נשיא Jones & Lamson (J&L). ב־1911 נשא לאישה את בתו של הרטנס, הלן. זמן קצר לאחר מכן מינה אותו הרטנס למנהל מחלקת ייצור מחרטה אוטומטית מסוג Fay. פלנדרס שיפר את העיצוב והעלה את הדיוק והתפוקה. הוא הפך לדירקטור ב־1912 ולנשיא החברה ב־1933. כנשיא הנהיג קו ייצור רציף למחרטות Hartness Turret במקום ייצור פרטני, כדי להכניס יעילות של ייצור המוני לתעשיית המכונות. עד 1923 רשם מעל עשרים פטנטים שהועברו ל־J&L.

פלנדרס ואחיו ארנסט פיתחו מכונות השחזה ליצירת הברגות מדויקות. ב־1942 זכו במדליית Edward Longstreth של מכון פרנקלין על הישגם, שכלל גם פיתוח מכונת השחזה מדויקת שאפשרה ייצור מהיר של להבים לטורבינות בתחילת עידן הסילון, מה שאפשר ייצור מהיר בהרבה של מנועי סילון.

 חברות מקצועיות 
פלנדרס כיהן כנשיא איגוד בוני כלי המכונה הלאומי (1923), כנשיא איגוד המהנדסים המכניים האמריקאי (ASME) בשנים 1934–1936, כסגן נשיא המועצה ההנדסית האמריקאית, וכיו"ר ועדת ההברגות הלאומית של ה־ASA. ב־1944 קיבל את מדליית הובר על שירותו הציבורי. מוסד המהנדסים של בריטניה העניק לו חברות כבוד.

 חיים ציבוריים 
ב־1917 שירת במדור המכונות של מועצת תעשיות המלחמה. בתקופת השפל הגדול החל לכתוב על מדיניות חברתית. דאגתו העיקרית הייתה פיתוח אנושי בעידן טכנולוגי. הוא קרא לשלב הדרכה רוחנית עם "תוכנית ערכים אנושיים" כדי להגיע לחיים טובים, תוך שמירה על עקרונות כלכלה של תעסוקה מלאה.

ב־1933 מינה מזכיר המסחר של רוזוולט, , את פלנדרס למועצה המייעצת לעסקים. הוא מונה ליו"ר הוועדה לאבטלה, שהציעה פתרונות אזוריים ותעשייתיים. הוא התאכזב כשרוזוולט דחה את המלצותיהם.

באותה שנה, במסגרת ה־NRA, מונה לוועדה המייעצת התעשייתית והתנגד למהלך של קיצור שעות והעלאת שכר באופן מלאכותי. ב־1937 מונה על ידי מושל ורמונט לשתי ועדות: ועדת החלב והוועדה לשליטה בשיטפונות.

ב־1940 כיהן כנשיא מועצת ניו אינגלנד, תפקיד שהעמיק את הבנתו את צורכי האזור ואת ההכנות למעורבות אפשרית במלחמת העולם השנייה.

 בנקאות והשקעות 
בשנות ה־30 וה-40 כיהן במועצות מנהלים של בנקים, חברות רכבות, חברות ביטוח, MIT ואוניברסיטת נוריץ'. ב־1944 נבחר כנשיא הבנק הפדרלי של בוסטון לשנתיים, וסייע להקים את רשות הנמל של בוסטון. ב־1946 היה שותף להקמת חברת AR&D – חברת הון סיכון הראשונה שפעלה לפי עקרונות מודרניים.

 פוליטיקה 
ב־1940 ניסה להתמודד לסנאט אך הפסיד לג'ורג' אייקן לאחר קמפיין מלוכלך שבו הוא הואשם במכירת נשק לנאצים ואילו אייקן הואשם בהשפעה בלתי ראויה של עוזרת צעירה.

באוגוסט 1946, הסנאטור המכהן וורן אוסטין התפטר לאחר שמונה על ידי הנשיא הארי טרומן לשגריר ארצות הברית באו"ם. על המועמדות הרפובליקנית בבחירות המיוחדות התמודדו פלנדרס וסטרי ר. ווטרמן. פלנדרס ניצח בבחירות המקדימות ב־13 באוגוסט — שבאותם ימים היו למעשה שקולות לניצחון בבחירות הכלליות בוורמונט. ב־1 בנובמבר מינה אותו המושל מורטימר פרוקטור להשלים את שארית כהונתו של אוסטין. מכיוון שפלנדרס היה צפוי לנצח בקלות בבחירות הכלליות ב־5 בנובמבר לתקופת הכהונה שהחלה בינואר 1947, המינוי הזה הוסיף לו ותק בסנאט על פני הסנאטורים החדשים שנבחרו באותו יום.

בוורמונט לא נבחר מועמד דמוקרטי לשום תפקיד מדינתי מאז הקמת המפלגה הרפובליקנית ב־1854, וכצפוי פלנדרס ניצח בבחירות בקלות עם 75% מהקולות, לעומת 25% למועמד הדמוקרטי צ'ארלס פ. מקדביט. ב־1952 הוא נבחר מחדש ברוב מוחץ של 72% מול 28% למועמד הדמוקרטי אלן ר. ג'ונסטון. בשנת 1958 בחר שלא להתמודד לכהונה שלישית.

 פעילות בסנאט 
הוא היה שמרני יותר מאייקן, והתמקד בנושא כלכלה. כשהרפובליקנים זכו ברוב קיבל מושבים בוועדה הכלכלית המשותפת, בוועדת הכספים ובוועדת שירותי הביטחון.

 פילוסופיה פוליטית 
פלנדרס האמין בתחרות בריאה בין ליברליזם לשמרנות. ליברליזם בעיניו מגן על האדם, שמרנות מגינה על מוסדות שמשרתים את החברה. הוא הדגיש את הצורך באחריות חברתית ובמניעת מניפולציה פוליטית.

 על "החוק המוסרי" בגיבוש מדיניות 
פלנדרס, שגדל על רקע פרוטסטנטי קונגרגציונלי, פיתח תפיסה של "חוק מוסרי" שהוא בסיס להצלחה חברתית. לדבריו, החוק המוסרי דורש יושר, חמלה, אחריות, שיתוף פעולה וחוכמה, וקיים בכל תרבות. הוא דיבר על "נוכחות" או "דימון" פנימי שהדריך אותו.

הוא ראה בתוכנית מרשל דוגמה להפעלת חוק מוסרי – לא כעזרה לאירופה, אלא כחיזוק העולם החופשי מול הקומוניזם.

הוא הדגיש אחריות משותפת בין העובד, האיגודים, המעסיקים והממשלה. התנגד לקשר בין שכר ליוקר המחיה וקידם חלוקת רווחי פריון: לעובד, לחברה ולצרכן.

יחסיו עם איגודי עובדים היו טובים, וחברת J&L הייתה הראשונה בעירו שהתאגדה.

הוא פגש את רוזוולט מספר פעמים אך ביקר אותו על הזנחת האיום ביפן ובסין, ועל ויתורים לסטלין בטהראן. העריך את כישרונו הפוליטי אך התנגד למדיניות מיסים ותוכניות ענק.

הוא קידם דיור ציבורי והשכלה גבוהה, והצביע בעד חוק זכויות האזרח של 1957.

 מדיניות המלחמה הקרה 
פלנדרס חשש מהתרחבות עולמית של הקומוניזם, תמך בתוכנית מרשל אך ביקר את ג'ון פוסטר דאלס. הוא טען שהוצאות הביטחון מופרזות ודרש לנהל משא ומתן לפירוק נשק במקביל לבניית כוחות גרעיניים.

 גינוי ג'וזף מקארתי 
פלנדרס היה מן הראשונים שתקפו את ג'וזף מקארתי על כך שהוא מסיט את תשומת הלב מהאיום העולמי של הקומוניזם, ומביא לביזוי ארצות הברית. לדעתו, במקום להתרכז בחיפוש קומוניסטים בתוך ארצות הברית, על המדינה היה להתרכז ב"התקדמות המדאיגה של הכוח הקומוניסטי בעולם", שתותיר את ארצות הברית וקנדה כ"שאריות האחרונות של העולם החופשי". ב־9 במרץ 1954 נאם בפני הסנאט ופנה ישירות למקארתי.

פלנדרס היה אסיר תודה על כך שהנשיא אייזנהאואר נמנע מלנקוט עמדה פומבית נגד מקארתי. חברי הממשלה שלו העבירו לו מסר: "תרד מזה".

עיתון Barre Montpelier Times Argus דיווח:

תגובות אחרות היו שליליות בהרבה. קוראים כתבו ל-Rutland Herald ואיימו "בנקמה על אויבי מקארתי", וכינו את מקארתי "אליל שמעל לחוקי ארצות הברית... אם אתה לא מסכים איתו, אתה אדום". ויליאם לואב, בעל Burlington Daily News, כתב: "רק מישהו טיפש כמו הסנאטור פלנדרס יכול היה לבלוע את הפיתיון הדמוקרטי בעניין מקארתי".

ב-1 ביוני 1954 נשא פלנדרס נאום נוסף:

ב-11 ביוני 1954 הגיש פלנדרס הצעת החלטה להאשמת מקארתי ב"התנהגות בלתי הולמת ודרישה להסרתו מהוועדות". בהמלצת חברי הסנאט קופר ופולברייט, ובעזרת ייעוץ משפטי של ועדת "Congress for a More Effective Congress", הוא שינה את ההצעה כך שתתאים לתקדימי גינוי קודמים.

ההחלטה האשימה את מקארתי ב"הכשלת תהליכים חוקתיים של הסנאט" בכך שלא שיתף פעולה עם ועדת הבחינות של ועדת הכללים, וכן בהתנהגות "המנוגדת לאתיקה סנאטורית" כאשר השמיץ את ועדת החקירה בעניינו.

Time דיווח שמספר קבוצות של אנשי עסקים, מנהיגי עבודה ומחנכים פנו לכל הסנאטורים (מלבד מקארתי עצמו) בבקשה "לרסן את השימוש הפרוע לרעה בכוחו של הסנאטור מקארתי".

ב-2 בדצמבר 1954 הסנאט העביר הצעת גינוי במקארתי ברוב של 65 נגד 22. הרפובליקנים התחלקו 22–22.

מאמר משנת 1990 תיאר את תגובת הציבור בוורמונט כ"מרירה": רבים חשבו שפלנדרס לא מייצג את סדר העדיפויות שלהם, ושהנושא היה "לא הבעיה שלנו".

 חיים אישיים 
ב-1911 נשא פלנדרס לאישה את הלן אדית הרטנס, בתו של הממציא והתעשיין ג'יימס הרטנס. הם התגוררו בספרינגפילד, ורמונט, כאשר פלנדרס הפך לנשיא חברת Jones & Lamson. נולדו להם שלושה ילדים.

 מורשת 
פלנדרס היה מחבר או שותף לכתיבת שמונה ספרים, כולל האוטוביוגרפיה שלו, "Senator from Vermont". הוא כתב על אבטלה, אינפלציה, יחסי עבודה-ניהול, ועל אמונתו ש"חוק מוסרי הוא חוק טבעי" ושיש לשלבו בחינוך. כתביו שמורים באוניברסיטת סירקיוז ובאוניברסיטת ורמונט.

במהלך חייו קיבל מעל 16 תוארי כבוד, כולל מ–דארטמות' קולג', אוניברסיטת הרווארד, מידלברי קולג' ועוד.

אשתו, הלן הרטנס פלנדרס, הייתה אספנית שירי עם ומחברת ספרים על בלדות ניו אינגלנד.

פלנדרס נפטר בספרינגפילד ב-19 בפברואר 1970, ונקבר בבית העלמין Summer Hill.

פלנדרס ממשיך להוות השראה לפוליטיקאים בוורמונט. הסנאטור ג'ים ג'פורדס ציטט אותו שלוש פעמים בנאום עזיבתו את המפלגה הרפובליקנית ב-2001. הסנאטור פטריק לייהי הזכיר אותו כנושא דגל של אמונה עיקשת, דיון ללא עוינות, והגנה על זכויות אדם גם כשהדבר אינו פופולרי.

ב-2016 ציטט חבר הקונגרס פיטר ולץ' את פלנדרס כדוגמה למי שיש לחקות בהתנגדות למדיניות שלדעתו מזיקה, ואמר עליו: "הוא קם ואמר: לא, זה חייב להיפסק".

קישורים חיצוניים




קטגוריה:אמריקאים ילידי ורמונט
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מוורמונט
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1880
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970