סגידת הרועים (מוריו, מדריד)

סגידת הרועים הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הספרדי ברטולומה אסטבן מוריו, שנוצר בשנים 1650–1655. מידות היצירה הן 187 על 228 סנטימטרים, והיא שמורה במוזיאון הפראדו במדריד.

 רקע אמנותי 
מוריו היה, לצד דייגו ולאסקס וחוסה דה ריברה, מן האמנים הספרדים הבודדים שזכו למוניטין בין-לאומי. כבר במהלך חייו יוצאו סצנות הז’אנר שצייר לאזור פלנדריה. עם זאת, התעניינות רחבה יותר ביצירתו גברה בראשית המאה התשע־עשרה, לאחר הפלישה הנפוליאונית לספרד, כאשר סוכניהם של אספנים צרפתים ואחרים רכשו והוציאו מן המדינה ציורים מסוגים נוספים שיצר.

 תיאור היצירה 
הציור מתאר את סצנת סגידת הרועים, והוא נמנה עם יצירותיו שבהן ניכרת במיוחד השפעתו של חוסה דה ריברה. השפעה זו מתבטאת הן בסכימה הכללית של הקומפוזיציה והן בשימוש בהארה קיארוסקורית מובהקת. הנטייה להצגת טיפוסים אנושיים שמקורם בשכבות העם משותפת גם היא למסורת זו. לצד זאת, מופיעים ביצירה מאפיינים המזוהים עם סגנונו האישי של מוריו, ובהם ריכוך כללי של המידול ודמויות החוזרות גם ביצירות אחרות שלו, כגון דמות הבתולה המטפלת בילד ודמות האישה המבוגרת המגישה סל ביצים.

 קומפוזיציה ונקודת מבט 
נקודת המבט הגבוהה יחסית ביצירה יוצרת רושם של כניסה בלתי אמצעית אל הסצנה, כאילו הצופה הגיע זה עתה למקום ההתרחשות. תחושה זו של קרבה וישירות מהווה מאפיין טיפוסי לשאיפות הבארוק של תקופת הקונטרה-רפורמציה, שביקשה לעורר חוויה אינטימית וחושית אצל הצופה באמצעות תיאור בהיר ונגיש של הסצנה הדתית.

 סגנון ומשמעות 
היצירה מדגימה את עיצובו המוקדם של מוריו במסגרת אסכולת סביליה, תוך הדגשת פרטים ברורים באמצעות ניגודים חדים של אור וצל. שילוב זה בין בהירות תיאורית, תאורה דרמטית ותחושת קִרבה לצופה משקף את מגמות הבארוק הקתולי ואת מטרותיו הרגשיות והחינוכיות של הציור הדתי בספרד של המאה השבע־עשרה.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
קטגוריה:בעלי חיים באמנות