קבר קסיליה מטלה

קבר קסיליה מטלה (באיטלקית: Mausoleo di Cecilia Metella) הוא מאוזוליאום הממוקם בקרבת רומא, בסימן שלושה מייל של ויה אפיה. הוא נבנה במהלך המאה ה-1 לפנה"ס לכבוד קסיליה מטלה, בתו של קווינטוס קסיליוס מטלוס קרטיקוס, קונסול בשנת 69 לפנה"ס, ואשתו של מרקוס ליקיניוס קראסוס, ששירת תחת יוליוס קיסר ובנו של חבר הטריומווירט, המפורסם בעל אותו שם, מרקוס ליקיניוס קראסוס.Coarelli, Filippo (2008) Rome and Environs: An Archæological Guide. p. 393. . Retrieved 7 June 2014. המאוזוליאום נבנה ככל הנראה בין השנים 30-10 לפנה"ס על ידי בנה, שגם לו היה אותו שם, מרקוס ליקיניוס קראסוס.

קבר קסיליה הוא אחד המונומנטים הידועים והשמורים ביותר לאורך ויה אפיה ואתר תיירות פופולרי. בשנת 2013, מעגל המוזיאונים של מרחצאות קרקלה, וילה קווינטילי וקבר קסיליה מטלה היה האתר ה-22 הכי מתויר באיטליה, עם 245,613 מבקרים והכנסה ברוטו כוללת של 883,344 אירו.

 תיאור 
קבר קסיליה מטלה ממוקם על ראש גבעה לאורך ויה אפיה, מורכב מתוף גלילי, או רוטונדה, ניצב על פודיום מרובע, כשמאחוריו צמודה טירת קאיטאני (קסטרום). גובה הפודיום המרובע הוא 8.3 מטרים והתוף הגלילי גובהו 12 מטרים. האנדרטה כולה מתנשאת לגובה של 21.7 מטרים. קוטר התוף העגול הוא 29.5 מטרים, שווה ערך ל-100 רגל רומיות.

בחלקו החיצוני של האנדרטה ניתן לראות כתובת "CAECILIAE | Q·CRETICI·F | METELLAE·CRASSI, " שמשמעותה "לקאסיליה מטלה, בת קווינטוס קרטיקוס, [ואשת] קרסוס". במעלה האנדרטה ניתן לראות עיטורי festoons ובוקרניה (ראשי שוורים - הם היוו השראה לכינוי האזור קאפו די בובה (Capo Di Bove), שפירושו ראש הבקר). בראש האנדרטה ניתן לראות חומות מימי הביניים מהתקופה בה הקבר שימש כמבצר.

בחלקו האחורי, טירת קטאני מחוברת לקבר. הטירה נבנתה במקור בשלושה מפלסים: קומת קרקע, קומה ראשונה וקומה שנייה. כיום הטירה משמשת להצגת קישוטים שונים מהאנדרטה.

 מאוזוליאום 

 מבנה 
יסודות קבר קסיליה מטלה נשענים בחלקם על סלע טוף ובחלקם על סלע לבה. סלע הלבה הוא חלק מזרימת לבה עתיקה מגבעת אלבנו שכיסתה את האזור לפני 260,000 שנה.Coarelli, Filippo (2008) Rome and Environs: An Archæological Guide. p. 393. . Retrieved 7 June 2014.

ליבת הפודיום נוצקה מכמה שכבות בטון, בעובי של 0.7 עד 0.85 מטר. עובי כל שכבה תואם את גובה לבני טרוורטין שהקיפו את הפודיום, שכן הטרוורטין שימש כמסגרת ביצירת שכבות הבטון.Gerding, Henrik (2002) The Tomb of Caecilia Metella:Tumulus, Tropaeum, and Thymele. 

הרוטונדה נבנתה באותו אופן, לבני טרוורטין בחלק החיצוני ביותר, מלט נוצק במרכז כדי לתת לבטון מבנה מסוים, ולאחר מכן כוסה בחיפוי טרוורטין, שרובו הוסר. בעוד שקירות המגדל הם בעובי 24 רגל, טירת קטאני הסמוכה בנויה מקיר דק של טופה.

במקור, ראש האנדרטה היה תל עפר בצורת חרוט, שכן צורות חרוטיות היו נפוצות ברוטונדה רומית, אך תל העפר הוחלף מזמן בחומות מימי הביניים.

ניתן לחלק את פנים קבר קסיליה מטלה ל-4 חלקים: צ'לה (Cella), מסדרונות עליונים ותחתונים, ותא מערבי. החשוב ביותר הוא הצ'לה, ששימש למטרות קבורה ול"שיכון" המתים.

הצ'לה הוא פיר עגול וגבוה המתנשא לכל אורך מרכז הפודיום והרוטונדה. קוטרה של הצ'לה הוא כ-6.6 מטרים בתחתית אך מתחדד ככל שהוא עולה ל-5.6 מטרים בקוטר העליון. בחלקו העליון יש אוקולוס המאפשר כניסת אור. לאורך הצ'לה ישנם מעל 143 חתכים ב-12 שורות של 10-14, ששימשו כחורי פוטלוג ביצירת המבנה.

המסדרונות העליונים נחשבים לכניסה הראשית לצ'לה.

 חוץ הקבר 
החלק העליון של הרוטונדה מעוטר בצורה מינימלית למדי באפריז שיש של בוקראניה, ראשי שוורים, וזרים. מתחת לאפריז נמצאת הכתובת המפורסמת "CAECILIAE | Q·CRETICI·F | METELLAE·CRASSI" שמשמעותה "ל Caecilia Metella, בתו של Quintus Creticus, [ואשתו] של Crassus".

ראשי הפרים והזרים מאמתים את מועד יצירת האנדרטה. במהלך התקופה, עיטור ראשי הפרים הרומי השתנה ולכן ייצוג ראשי פרים מסוימים משמש להערכת מועד הבנייה.

 גלוסקמה 
כיום, בפלאצו פרנזה נמצא סרקופג משיש, שלכאורה מקורו בקברה של קסיליה מטלה. על פי מקורות ספרותיים, הוא נמצא בצ'לה והיה שם עוד לפני בניית טירת קטאני. עם זאת, אין ראיות חד משמעיות לאימות הסרקופג כסרקופג של קסיליה מטלה, והיסטוריונים רבים מאמינים שהסרקופג אינו שייך לאנדרטה ונמצא באזור שמסביב למאוזוליאום ולא בתוכו.

לאחרונה, הסרקופג היה מושא למחקר מפורט. החוקר מתארך את הסרקופג בין השנים 180 ו-190 לספירה. ראיות נוספות המצביעות על כך שזה לא הסרקופג של קסיליה מטלה הן שבזמן מותה של קסיליה מטלה, מנהג הקבורה האופייני היה שריפת הגופה וצפוי להיות כד קבורה ולא סרקופג.Gerding, Henrik (2002) The Tomb of Caecilia Metella:Tumulus, Tropaeum, and Thymele.  נוסף על כך, רישומים משנת 1697 מאוסף פרנזה קובעים כי הסרקופג נרשם ללא מקור מוגדר, דבר המצביע על כך שגם באותה תקופה, היסטוריונים לא היו בטוחים בקשר בין הסרקופג לקבר.

 קסטרום 
בין השנים 1302 ו-1303, משפחת קאאטני, או גאאטני, בסיוע האפיפיור בוניפקיוס השמיני, קנתה את אחוזת קאפו די בובה, שכללה את כל האדמה סביב קברה של קאסיליה מטלה, ובנתה מחנה מבוצר, או קסטרום, ליד הקבר, במקומו של מבנה קודם מהמאה ה-11.

בניית הקסטרום כללה בניית אורוות, בתים, מחסנים, כנסיית ניקולס הקדוש וארמון הקטאני, וכן הוספת חומות מימי הביניים לראש הקבר, ובכך הפכו את הקבר למגדל הגנה. שרידי הקטאני כוללים רק את כנסיית ניקולס הקדוש, חלקים מארמון הקטאני ואת חומות מימי הביניים.

הקאטנים השתמשו במבצר זה כדי לשלוט בתנועה בכביש ולגבות אגרות מופרזות. במאה הארבע עשרה עברה הטירה למשפחת סאבלי, ולמשפחת אורסיני שהחזיקו בה עד 1435, ולאחר מכן הפכה לרכוש הסנאט הרומי. לדברי גרדינג, האנדרטה ננטשה בשנת 1485.Gerding, Henrik (2002) The Tomb of Caecilia Metella:Tumulus, Tropaeum, and Thymele. 

במשך מאות שנים, שני המונומנטים עברו ניסיונות הריסה לצורך שימוש מחדש בחומריהם. עם זאת, שני המונומנטים הגנו זה על זה מפני הרס. במהלך הרנסנס, המונומנטים ניצלו מכיוון שהם הוערכו בזכות הקסטרום, בעוד שבתקופת הרומנטיקה, קסמו של הקבר אפשר את הישרדות הקסטרום.

 גלריה 

 בספרות 
לורד ביירון כתב על ביקור בקבר בקנטו הרביעי של "העלייה לרגל של צ'יילד הרולד", פואמה נרטיבית ארוכה אוטוביוגרפית למחצה על מסע ברחבי דרום אירופה והים התיכון. בקנטו הרביעי צ'יילד הרולד מבקר בוונציה ובאיטליה, שם הוא מקונן על אובדן תפארתה של איטליה בתקופות הרנסנס ורומא הקלאסית, מתאר את הקבר ודן במטלה בבתים 99-104.

שירה של לידיה סיגורני על מבנה עתיק זה, השואלת את ססיליה מטלה עצמה, "קבר ססיליה מטלה" פורסם בכרך שיריה משנת 1827.

בספר "האישה בלבן" מאת וילקי קולינס, לורה פיירלי וסר פרסיבל גלייד רוכבים יחד אל "קברה של ססיליה מטלה" במהלך ירח דבש באיטליה.Coarelli, Filippo (2008) Rome and Environs: An Archæological Guide. p. 393. . Retrieved 7 June 2014.

 ראו גם 
 קאטאני
 קסילי מטלי
 מרקוס ליקיניוס קראסוס
 Quintus Caecilius Metellus Creticus

 קישורים חיצוניים 


 קוארלי, פיליפו (2008) רומא וסביבתה: מדריך ארכיאולוגי. 
 גרדינג, הנריק (2002) קברה של Caecilia Metella: Tumulus, Tropaeum, and Thymele. 
 מאדרל, אבריל וסידוויי, ג'יימס ד. (2012) נופי מוות: מרחבים למוות, גסיסה, אבל וזיכרון, עמ' 227–230. 

 הערות שוליים 

קטגוריה:רומא: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:רומא: מבנים בתקופת רומא העתיקה
קטגוריה:מאוזוליאומים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו