הצדק והנקמה האלוהית רודפים אחר הפשע

הצדק והנקמה האלוהית רודפים אחר הפשע (בצרפתית: La Justice et la Vengeance divine poursuivant le Crime) הוא ציור שמן על בד מאת פייר־פול פרודון, שהושלם בשנת 1808. היצירה נוצרה בעקבות הזמנה משנת 1804 מאת ניקולא פירושו, פרפקט מחוז הסן, ונועדה לקשט את אולם בית הדין הפלילי בארמון המשפט בפריז. הציור שמור כיום באוסף מוזיאון הלובר.

 תיאור היצירה 
הסצנה מתרחשת בלילה, בנוף סלעי ופראי, ומציגה מרדף אלגורי אחר דמות הפשע. הפושע מתואר כשהוא אוחז בסכין לאחר שביצע רצח, בעוד הקורבן, צעיר, שרוע מת על הקרקע. מעליהם, באוויר, מופיעות שתי דמויות נשיות אלגוריות: תמיס, המייצגת את הצדק, ונמסיס, המגלמת את הנקמה האלוהית. נמסיס נראית כשהיא נושאת לפיד, ואילו הצדק מתואר בדמות חמורה ונוקשה, אוחזת בחרב ובמאזני משפט מקופלים, כסמל לכך שהדין כבר נגזר.

הקומפוזיציה והאור

הציור מתואר כמרדף עונשי בנוף סלעי, מעין ציד אדם, כאשר שמים קרועים בעננים שחורים נפתחים לאור ירח בהיר. לתאורה תפקיד מרכזי: אור הירח מואזן באור הלפיד של דמות הנקמה האלוהית, המובילה את הצדק החמור לעבר הפושע. שילוב מקורות האור מדגיש את הדרמה ואת תחושת הגורל הבלתי נמנע.

פרשנות רעיונית

המרדף האלגורי נתפס כהתגלמות חזותית רבת עוצמה של רעיונות מופשטים, עד כדי כך שהמושגים עצמם נדמים כמתגשמים בדמויות ובפעולה. סצנת הרצח הלילי פורשה לעיתים כהתייחסות לפשע הראשון בתולדות האנושות, רצח הבל בידי קין. דמות הפושע מתוארת כבעלת חזות גסה ואכזרית, בהשראת דיוקנו של הקיסר הרומי קרקלה, שרצח את אחיו וניסה להרוג את אביו.

הקשר רעיוני והיסטורי

הציור משקף את עיסוקיה של תקופה שבה החלה להתפתח הקרימינולוגיה כתחום ידע חדש, ושבה הועלו שאלות בדבר דרגת אשמתו של הפושע והעונש הראוי לו. הדיון נגע גם לשאלת האפשרות שהפשע טבוע באדם עצמו, כפי שניסתה לטעון הפרנולוגיה. היצירה פונה אל הצופה כעד לשינוי תפיסתי: מעבר מצדק המבוסס על ציוויים דתיים אל צדק הנשען על תבונה אנושית הרואה בפשע הפרעה לסדר החברתי כולו, ואף מעלה את שאלת הלגיטימיות של עונש המוות.

תהליך היצירה והגרסאות

פרודון פיתח תחילה קומפוזיציה רגועה יותר, ברוח מסורת הציור הקלאסי, שבה הצדק יושב על במה מוקף בדמויות אלגוריות נוספות, בעוד נמסיס גוררת את האשם לעבר גופת הקורבן. לבסוף נבחרה גרסה שנייה, דרמטית ובעלת עוצמה רגשית גבוהה יותר, שנועדה, בהתאם לייעודה הציבורי, “לעורר זעזוע בנפש”, כדברי האמן עצמו.

גרסה נוספת

כעשור לאחר השלמת הגרסה הראשונה הוזמנה מפרודון גרסה נוספת של היצירה בידי ג’אן־בטיסט סומאריבה, מדינאי ופטרון אמנות איטלקי. גרסה זו, שגווניה בהירים יותר, הוכנה תחילה בידי אמנים אחרים והושלמה לבסוף בידי פרודון עצמו. לאחר שנשמרה במשפחת סומאריבה, הוענקה היצירה למוזיאון אוטל סנדלן שבעיר סן־עומר.

תצוגה והיסטוריית הבעלות

הציור הוצג בסלון פריז של 1808, שבו עוטר פרודון בלגיון הכבוד בידי נפוליאון. בשנת 1809 הוצבה היצירה בארמון המשפט, הוצגה בתערוכת פרסי העשור של 1810 ושוב בסלון של 1814. לאחר נפילת הקיסרות הראשונה הועבר הציור בשנת 1816 לאוספי שארל העשירי, הוצג במוזיאון לוקסמבורג משנת 1818, ולבסוף הוענק למוזיאון הלובר ב־10 באוקטובר 1820.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:מוזיאון הלובר: ציורים