רוברט ברודנקס גלן

רוברט ברודנקס גלן (באנגלית: Robert Broadnax Glenn; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מקרוליינה הצפונית, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של קרוליינה הצפונית בשנים 1899–1900, וכמושל קרוליינה הצפונית ה-51 בשנים 1905–1909.
ראשית חייו
רוברט ברודנקס גלן נולד במחוז רוקינגהאם שבקרוליינה הצפונית, כבנם של צ'אלמרס לנייר גלן ושל אנני שרה "אן" (לבית דודג') גלן. ב-1862, כשהיה בן שמונה, נהרג אביו במלחמת האזרחים האמריקאית, והוא גדל אצל קרוב משפחתו, דר' אדוארד ברודנקס. הוא התחנך בבית ספר מקומיים במחוז רוקינגהאם, ולמד במכללת דייווידסון. לאחר מכן הוא למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת וירג'יניה במשך שנה אחת, ולאחר מכן המשיך ללמד משפטים בהדרכת נשיא בית המשפט העליון של קרוליינה הצפונית, השופט ריצ'מונד ממפורד פירסון . גלן החל לעסוק בעריכת דין במחוז סטוקס, ולאחר מכן עבר לווינסטון סיילם, שם הוא הצטרף למשרד עורכי הדין שנקרא "גלן, מנלי והנדרסון", קודמו של המשרד המודרני "וומבל, בונד, דיקינסון" .
קריירה
ב-1885 היה גלן לתובע של המחוז השיפוטי התשיעי של קרוליינה הצפונית. בשנים 1893–1897 הוא שימש כתובע הפדרלי של המחוז המזרחי של קרוליינה הצפונית.

ב-1898 נבחר גלן כחבר הסנאט של קרוליינה הצפונית, וכיהן בו בשנים 1899–1900. ב-1900 הוא שימש כעוזרו האישי של המושל צ'ארלס ברנטלי אייקוק, וסייע לו בהעברת התיקונים לחוקת קרוליינה הצפונית שמטרתם הייתה שלילת זכות הבחירה מהאפרו-אמריקאים.
מושל קרוליינה הצפונית
בוועידת המפלגה הדמוקרטית בקרוליינה הצפונית של 1904 זכה גלן במועמדות לתפקיד מושל קרוליינה הצפונית, בה הוא הביס את צ'ארלס מ. סטדמן, וילפריד טרנר ותאודור דייווידסון. בבחירות הכלליות הוא ניצח את מועמד המפלגה הרפובליקנית צ'ארלס ג'וזף האריס  ביחס קולות של 128,761 מול 79,505, וב-11 בינואר 1905 הוא הושבע כמושל. כמושל תמך גלן בחקיקה נוקשה יותר בנוגע לאיסור על צריכת אלכוהול, ובחוקי גירושים מגבילים יותר. כמו קודמיו הוא המשיך לשים דגש על החינוך הציבורי, וקידם את נושא אורך שנת הלימודים המינימלי, ואת חוק חינוך חובה. הוא גם דאג לסידורים פיננסיים כדי לאפשר את החזר החובות מאיגרות החוב של תקופת השיקום, זאת על פי הוראת בית המשפט העליון. ב-1905 הוא שאף להגדיל את המימון לבית החולים של המדינה ולבתי החולים לחולי נפש, ובשנה שלאחר מכן הוא פעל בתקיפות כדי לבלום את התפרצות מעשי הלינץ'. גלן קרא למחלקת ההגירה לתמוך בפיתוח קרקעות המדינה, וב-1908 הוביל קמפיין מדינתי לאיסור על צריכת אלכוהול. הוא תמך בהצעת חוק של בית המחוקקים לצמצום תעריפי הרכבות, הצעה שאליה התנגדו חברות הרכבות, ובסופו של דבר הושגה פשרה לאחר התערבות הממשל הפדרלי.

ב-1906 ביצע המון בעיר סולסברי  מעשה לינץ' בחמישה גברים שחורים שהואשמו ברצח משפחה לבנה. גלן הורה לשלוש פלוגות של המיליציה של המדינה לחוש למקום, אך היה זה מאוחר יותר, והחמישה כבר נרצחו. ביום המחרת, לבקשת השריף המקומי, שלח גלן פלוגות צבאיות לעיר כדי לאבטח את בית הכלא שבו היה עצור אחד ממבצעי הלינץ'. יומיים לאחר מכן הגיע גלן בעצמו לסולסברי כדי להעיד במשפט שבו הורשע מוביל מעשה הלינץ', ג'ורג' הול. בסופו של דבר נשפט הול ל-15 שנות מאסר, ההרשעה הראשונה מסוג כזה בקרוליינה הצפונית, אך הוא קיבל חנינה מהמושל הבא ויליאם וולטון קיצ'ין לפני שסיים לרצות את מלוא תקופת מאסרו. המחאה הציבורית נגד מעשי הלינץ', והדאגה בנוגע להשפעה השלילית שלהם על מעמדה העסקי של קרוליינה הצפונית הניעו את גלן להוציא צו מושל לשריפים של כל המחוזות ולפלוגות המיליציה ליידע אותו באופן מיידי על כל שמועה על מעשה לינץ' שעלול להתרחש, ולירות כדי להרוג, אם יש צורך בכך, כדי להגן על אסירים שעלולים להיפגע מאלימות ההמון.

גלן גם גילה עניין בשימור הסביבה, ובסוגיה זו הוא נשא דברים בכינוס של אגודת המושלים הלאומית ב-1908: "היערות שלנו נחרבים... כישלונם של האנשים ברחבי ארצות הברית להגן על תעשיית היערות הגדולה של ארצנו... הוא אחד המקורות העיקריים, אם לא המקור הגדול ביותר, לכל [בזבוז משאבי הטבע]... עמנו, ללא קשר לעתיד, חי רק למען ההווה, חושב על עצמו ולא על ילדיו וילדי ילדיו".
שנותיו האחרונות
בתום תקופת כהונתו כמושל, פרש גלן מהחיים הפוליטיים, ושב לווינסטון סיילם. בהמשך הוא שימש כיועץ המשפטי של חברת הרכבות הדרומית ושל וסטרן יוניון. ב-1920 הוא היה חבר בוועדת הגבול הבינלאומית של הנשיא וודרו וילסון.
חיים אישיים
ב-1878 נשא גלן לאישה את קורנליה "נינה" דדריק, ולשניים נולדו שתי בנות ובן.

רוברט ברודנקס גלן נפטר בווינפג שבקנדה ב-16 במאי 1920. הוא נטמן בבית הקברות סיילם שבוינסטון-סיילם.

על שמו נקרא בית ספר תיכון.  בקרנסוויל שבקרוליינה הצפונית.

בית ילדותו, אחוזת סאורטאון תחתית , הוכנס ב-1984 אל המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.

לקריאה נוספת
 Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1149-1150.

קישורים חיצוניים

 רוברט ברודנקס גלן באתר אגודת המושלים הלאומית 
 רוברט ברודנקס גלן באנציקלופדיה של קרוליינה הצפונית 
 רוברט ברודנקס גלן באתר The Political Graveyard 


הערות שוליים

קטגוריה:מושלי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של קרוליינה הצפונית
קטגוריה:תובעים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1854
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1920