מאוויה, מלכת הסאראקנים

מאוויה מלכת הסאראקנים (בערבית: ماوية) הייתה מלכה ערבייה, ששלטה על קונפדרציית שבטים ערבים נוצרים חצי-נוודים בדרום סוריה במחצית השנייה של המאה ה־4. היא הנהיגה את צבאה במרד נגד הקיסר פלאביוס ואלנס (Valens). לאחר שהתעמתה עם הצבא הרומי המזרחי, נאלצו הרומאים לכרות עמה הסכם שלום.

בהסכם זה דרשה מאוויה כי נזיר נוצרי אורתודוקסי מאנשיה ימונה לבישוף על עמה. כאשר רומא הותקפה זמן קצר לאחר מכן בידי הגותים, שלחה מאוויה חיל פרשים לסייע לה.

מאוויה נחשבת לאחת הנשים המשפיעות בעולם הערבי של התקופה, „האישה החזקה ביותר בערב אחרי זנוביה”. רוב הידוע עליה נשען על מקורות בני הזמן, ובראשם רופינוס וסוזומנוס, המתארים אותה כלוחמת אך גם כשליטה בעלת חזון דתי ופוליטי.

לפי המחקר נשענו שני האחרונים על גלאסיוס, בישוף קיסריה שפעל באותן השנים וכתב כרוניקה ובו מוזכרת המלכה מאוויה והברית שכרתה עם הרומאים.

במחקרו של זאב רובין, מודגשת ייחודיותה של מאוויה כמנהיגה ערבייה נוצריה אשר שילבה סמכות צבאית, מדינית ודתית. רובין מתאר כיצד מרדה בשלטון הרומי בשנים 375–378 לספירה, דרשה את מינויו של משה לבישוף, ולבסוף יצרה ברית חדשה בין השבטים הערבים לאימפריה. לדבריו, מאוויה מהווה עדות מוקדמת להשתלבות שבטים ערבים במערכת הרומית ולחדירת הנצרות אל ערבערביה (Arabaya) בדרום סוריה לא ערב הסעודית טרם הופעת האסלאם.

 לקריאה נוספת 
 G. Fisher, "From Mavia", Al-Muslih Library, 2014.
 זאב רובין, על מאוויה (Mavia) מלכת הסאראקנים, קתדרה: לתולדות ארץ ישראל ויישובה, מס' 47 עמ' 25–49

 הערות שוליים 

קטגוריה:סוריה: היסטוריה
קטגוריה:נשים סוריות
קטגוריה:נשים במאה ה-4