עדן אוליאל

עדן אוליאל (נולדה ב-19 בדצמבר 1986) היא מחזאית, ושחקנית תיאטרון ישראלית, ממייסדות "אנסמבל הפרחות" וזוכת פרס שר התרבות לשימור ולטיפוח תרבויות ישראל ע"ש יצחק נבון לשנת 2025.

 ביוגרפיה 
אוליאל נולדה ב-1986 וגדלה בבנימינה. אביה אמיר הוא ממוצא מרוקאי ואמה עשירה ממוצא תימני. בילדותה התגרשו הוריה והיא ואחותה גדלו עם אימה, ולאחר שביתם נשרף עברו לגור בחדרה.

למדה בתיכון "אורט השומרון", ואת שירותה הצבאי עשתה כתצפיתנית. לאחר שלא התקבלה לסמינר הקיבוצים, סיימה בשנת 2011 תואר ראשון בהצטיינות בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב, והיא בוגרת תוכנית מנדל למנהיגות יהודית בתרבות.

 קריירה מקצועית 
 כתיבה 
 לווייתנים - מחזה פרי עטה של אוליאל על חוויותיה של מורה בכיתת מב"ר (פסטיבל Smallבמה, 2011)
 תפוחים אדומים מבריקים - עיבוד לסיפור של ריימונד קארבר על מסע דרכים של סופר מתחיל לאחר מלחמת וייטנאם, בבימוי נופר ברקול ובהשתתפות אביתר אברהם, זוהר גלבוע, איציק סיידוף, זיטה זינגר, ג'ון פולטון, טרייסי אברמוביץ ולימור גרוברמן (פסטיבל Smallבמה, 2013)
 אום כולתום - עיבוד לספרו של סלים נאסיב על חייה של הזמרת המצרייה בכיכובה של גלית גיאת. המחזה זכה להצלחה בינלאומית והוצג במרוקו, צרפת והולנד (תיאטרון יפו, 2014)
 לילה ומג'נון - מחזמר דו-לשוני בערבית ובעברית בליווי תזמורת המבוסס על סיפור מהאסלאם הסופי (2020)
 הנסיכה מאלכסנדריה - עיבוד לקומדיה של יעקוב צנוע בבימויה של אילנה ללצ'וק ועם לחנים מקוריים של דניאל סלומון (תיאטרון השחר, 2022)
 תיקונים - מחזה על סיפור חייה של לימור יצחייק בבימויה של חנה ואזנה גרינולד (תיאטרון יפו, 2023)
 לאהוב את דייזי - דרמטורגיה למחזה מאת יוסי יונה המתרחש בעיראק של שנות ה-40 וישראל של שנות ה-50 (תיאטרון יפו, 2024)

 משחק 
 פרסונז' - מחזה מאת עמית פורת ובבימויו, לצד אבישי מג'ירסקי, שירה חסיד, עדי ווידה, נעמה ארליקי ונעמה חזון (פסטיבל Smallבמה, 2013)
 לא מכניסה את זה הביתה - פרויקט תיאטרוני ניסיוני ופורץ דרך בבימויו של ג'ייסון דנינו-הולט של מרתון וידויים אישיים הנמשך 24 שעות ברציפות, לצד ליר כץ, נטלי צוקרמן, חנה וזאנה גרינולד, מעין אבן, שחר נץ ואחרים
 יומני הבית השרוף - מופע יחיד מאת אוליאל ובביצועה, המשלב ראפ, ספוקן וורד ומגולל את סיפור התבגרותה בבנימינה של שנות ה-90.
 #האדונים או #תעשומהשאומריםלכם - יצירה המוצגת במרחב הציבורי, שנוצרה בתקופת הקורונה בהתאם למגבלות שהוטלו אז על אירועי תרבות, לצד ליסה ג'יקובסון, ירון סנצ'ו גושן, שיר רגב, עינת קמפנר, דיצה משולם, שני צמחוביץ, הנס פלדה ושירי ג'ורנו.

 אנסמבל הפרחות 
אוליאל היא ממייסדות "אנסמבל הפרחות", קבוצת תיאטרון נשית-חברתית בבימויה של חנה ואזנה גרינוולד. במסגרת האנסמבל יצרה והשתתפה בהפקות המבוססות על תחקיר חברתי ופוליטי:
 פרחה שם יפה - הצגה העוסקת בזהות מזרחית נשית, בהשתתפות אוליאל, סלי ארקדש ואביטל מישל מאיר. היצירה זכתה לתהודה רחבה בציבוריות הישראלית והרחיבה את השיח על תודעה מזרחית בתרבות ובפוליטיקה. קטע מההצגה שולב בסדרה הדוקומנטרית "ערסים ופריחות: האליטות החדשות" של הבמאי רון כחלילי.
 יולדות - הצגה העוסקת בחטיפת ילדי תימן, בהשתתפות אוליאל, ארקדש ומוריה בשארי־ליפשיץ. ההצגה מבוססת על עדויות של אמהות הילדים שנחטפו, ועל הפואמה "יולדות" של איריס אליה כהן. ב-2022 נבחרה ההצגה על ידי אי"ב ומשרד החוץ לייצג את ישראל בפסטיבל הפרינג' באדינבורו.
 זה הדברים - עיבוד לרומן של סמי ברדוגו, לצד ארקדש, פזית ירון מינקובסקי ומני גרוס, שכולן מגלמות אותה דמות בנקודות זמן שונות בחייה (2025)
 פאפעג'ינה - הצגה מאת וזאנה גרינולד ובבימויה, על חייה של ילדה בת 11 ביפו של סוף שנות ה-70.
 סבתא טורבו ואלפי התנינים הבכיינים - הצגת ילדים על פי ספרה של איריס אליה כהן, לצד סלי ארקדש ורותם גולדנברג (תיאטרון יפו, 2024)
 אל תתנו לגזענות לעבור מסך - סרטון מחאה שיצרה אוליאל בשנת 2015 עם הפעיל החברתי שלומי חתוכה כתגובה לפרסומת של חברת "מטרנה", שהציגה קבוצת אימהות וילדים בעלי חזות אשכנזית בלבד. בגרסה האלטרנטיבית של אוליאל וחתוכה השתתפו אימהות וילדים ממגוון רקעים, בדגש על ייצוג לבני העדה האתיופית.
 שיר הפרחה 2020 - גרסה אלטרנטיבית לשיר הפרחה שיצר אנסמבל הפרחות במהלך העבודה על "פרחה שם יפה". אוליאל כתבה את המילים החדשות במטרה להפקיע את המילה "פרחה" מהקשרה המשפיל ככינוי גנאי סטראוטיפי, ולהחזיר לה את משמעותה המקורית (מערבית: "שמחה") כסמל לעוצמה נשית, שורשיות וגאווה תרבותית מזרחית.
 בנות דודות - שיר שאוליאל כתבה, הלחינה וביצעה, ומשתתפת בקליפ לצד חברות אנסמבל הפרחות.

 פרסים והוקרה 
 פרס שר התרבות ע"ש יצחק נבון (2025) – פרס לעידוד יוצרים בתחום התיאטרון.
 מועמדות לפרס קיפוד הזהב (2014) – על העיבוד הטוב ביותר למחזה "אום כולתום".
 8 פרסי פסטיבל "סמול-במה" (2011, 2013) – על כתיבה וביצוע.

 חיים אישיים 
אוליאל גרושה ואמא לשניים. התגוררה בעבר בכרם התימנים בתל אביב. ב-2020 עברה עם משפחת לפרדס חנה, הייתה פעילה שנים רבות במסגרת "תיאטרון הידית" של שירי ג'ורנו. כיום עובדת כעצמאית בתחום המחזאות, תאטרון, כתיבה. 

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:מחזאיות ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1986