דג מחוץ למים (בוג'ק הורסמן)

דג מחוץ למים (באנגלית: Fish Out of Water) הוא הפרק הרביעי בעונתה השלישית של סדרת ההנפשה האמריקאית "בוג'ק הורסמן". הפרק נכתב על ידי אלייז'ה ארון וג’ורדן יאנג ובוים על ידי מייק הולינגסוורת’, ועלה לשידור בארצות הברית, יחד עם יתר פרקי העונה השלישית, ב-22 ביולי 2016 בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס". הסדרה עוקבת אחר חייו של בוג'ק הורסמן, כוכב טלוויזיה לשעבר וסוס אנתרופומורפי המתגורר בהוליווד. בפרק זה יוצא בוג'ק לפסטיבל קולנוע תת-ימי, שבו הוא אינו מסוגל לתקשר עם יצורי הים.

הפרק כולל פחות משלוש דקות של דיאלוגים, אלמנט נרטיבי שנולד כאשר הכותבים הבינו עד כמה קשה יהיה לבוג'ק לתקשר מתחת למים. במהלך הפקת הפרק שימשו מקורות השראה יצירות כגון "אבודים בטוקיו", "פנטסיה", פרק מהסדרה "פיוצ'רמה", והמערכון "Porky’s Duck Hunt".

עם עליית העונה זכה הפרק לשבחי הביקורות, ודורג במקום ה-26 ברשימת "מאה פרקי הטלוויזיה הטובים ביותר בכל הזמנים" של מגזין "רולינג סטון". מבקרים שיבחו במיוחד את יכולתו של הפרק להציג נרטיב קוהרנטי ומשמעותי, חרף מיעוט הדיאלוגים שבו. הפרק היה מועמד למספר פרסים, וזכה בפרס "Special Distinction for a TV Series" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי להנפשה באנסי בשנת 2017.

 עלילה 
בוג'ק נשלח על ידי היחצ"נית שלו, אנה ספאנאקופיטה, לפסטיבל הקולנוע התת-ימי הגדול בעולם, במטרה לקדם את הסרט "סקרטריאט". עם הגעתו הוא מבחין שגם קלסי ג'נינגס, הבמאית לשעבר של "סקרטריאט", משתתפת בפסטיבל. בוג'ק, המתבייש בכך שגרם לפיטוריה של קלסי, נכנס ללחץ: לא רק שייאלץ להתמודד עם מפגש מביך, אלא שיעשה זאת מתחת למים, שם הדיבור מוגבל בשל הקסדה שהוא חובש.

בוג'ק מגיע ללובי הפסטיבל, שם מתקיימים אירועי עיתונות. קבוצת עיתונאים-דגים מצלמת אותו, והוא מצטלם עבורם תוך שהוא מסמן אגודל מורם – מבלי לדעת שמחווה זו נחשבת פוגענית עבורם. בהמשך הוא מבחין בקלסי מנסה בעצב לעורר עניין בסרט החדש שביימה מאז פיטוריה, והוא מנסה לכתוב לה פתק התנצלות, אך היא נעלמת לפני שהוא מספיק למסור לה אותו.

בוג'ק נדחף לאוטובוס, נרדם, ולאחר מכן מתבקש לסייע לסוסון-ים בהולדת צאצאיו. בעקבות זאת הוא נתקע הרחק מהעיר. בדרכו חזרה לפסטיבל הוא מגלה שאחד מסוסוני-הים התינוקות נאחז בו, ולכן הוא מחליט, באי-רצון, לאתר את אביו. לאחר שורת הרפתקאות ותקלות, הוא מאחד את התינוק עם אביו – אך מתברר שהתינוק כלל לא היה חסר. האב מזמין את בוג'ק לארוחת ערב ואף מציע לו כסף, אך בוג'ק מסרב ועוזב כשהוא מדוכא.

בוג'ק תופס מונית חזרה למלון, ובמהלך הנסיעה כותב פתק התנצלות כן ומרגש לקלסי. הוא מגיע מאוחר מדי להקרנת הבכורה, אך מספיק להגיע למסיבת האפטר-פארטי, שם הוא מגלה ש"סקרטריאט" זכה להצלחה גדולה. כאשר קלסי עוזבת את המסיבה, בוג’ק רץ אחרי המונית שלה, אך עד שהוא מגיע לחלון, הדיו על הפתק נמרח ומיטשטש. קלסי נוסעת מבלי לדעת מה ביקש לומר לה.

כאשר בוג'ק עומד במעבר חצייה, אדם חבוש-קסדה צועק עליו באמצעות לחיצה על כפתור בצווארון. בוג'ק מבין לפתע שהיה ביכולתו לדבר כל הזמן, ומתפרץ בזעם.

 הפקה 
 פיתוח 
180px|ממוזער|שמאל|על בימוי הפרק הופקד הבמאי מייק הולינגסוורת'.
הפרק נכתב על ידי אלייז'ה ארון וג'ורדן יאנג, ובוים על ידי מייק הולינגסוורת'. לדברי יוצר הסדרה, רפאל בוב-וקסברג, הרעיון לפרק נבע מהרצון ליצור פרק שיישען יותר על סיפור חזותי מאשר על דיאלוגים. הולינגסוורת' ציין כי הוא "תמיד רצה" לביים פרק שמתרחש מתחת למים, וההחלטה ליצור פרק כזה התקבלה כבר בשלב מוקדם של הפקת העונה השלישית. עם התקדמות העבודה, הצוות הבין עד כמה מורכב יהיה לפתור את סוגיית התקשורת בין הדמויות בסביבה תת-ימית; לבסוף הוחלט שהדיבור של הדמויות יהיה מעומעם ולא ברור. הפרק כולל פחות משלוש דקות של דיאלוג נשמע.

כדי לסייע בעיצוב הבימוי האמנותי של הפרק – ולהימנע מחיקוי לא-מודע של ההומור – בוב-וקסברג צפה בפרק "The Deep South" מהסדרה "פיוצ'רמה", שגם הוא מתרחש מתחת למים. "נטפליקס" הביעה תחילה הסתייגות מהפרק, בשל הגישה החריגה שלו לעומת המבנה הרגיל של הסדרה. בניסיון לשכנע את הרשת לאשר את הפרק, שלח בוב-וקסברג ל"נטפליקס" הודעת דוא"ל שבה פירט יצירות אחרות שעשו שימוש בדיאלוג מצומצם וזכו לשבחי הביקורת, ובהן הפרק "הס" מהסדרה "באפי קוטלת הערפדים" והסרט "הארטיסט" משנת 2011. לבסוף שינתה הרשת את עמדתה, ולדברי בוב-וקסברג אף "התאהבה ברעיון". מעצבת ההפקה ליסה האנאוולט תיארה את הפרק בתור "הפנטסיה שלנו". אפקטי הקול בפרק זכו לעדיפות מיוחדת, במטרה לבטא את מצבו הרגשי של בוג'ק: נעשה שימוש בצלילים גבוהים יותר כאשר הוא מופתע או כועס, ובצלילים רגועים יותר ברגעים שקטים או רגועים.

 כתיבה 
בשל מיעוט הדיאלוג, כתיבת התסריט לפרק הציבה קשיים במהלך ההפקה. ג’ורדן יאנג ואלייז'ה ארון כתבו את התסריט ללא דיאלוג כלל, ובמקומו הסתמכו על קטעי "תיאור והכוונה". שיטה זו הקשתה להעריך את אורכו הסופי של הפרק. הולינגסוורת' המחיז בעצמו את הסצנות המתוארות בתסריט כדי לבדוק את משך כל יחידת עלילה. עקב חשש שהפרק יהיה ארוך מדי, הוסר ממנו מערך שלם – מהלך שלדברי בוב-וקסברג הוא "אינו מתגעגע אליו".

הסרט "אבודים בטוקיו" שימש כבסיס לתיאור חוסר יכולתו של בוג'ק לתקשר עם יצורי הים בפרק, שכן גם הוא עוסק בדמות המתמודדת עם זרות תרבותית ושפתית. התוכן הרגשי של הפרק הועמד בראש סדר העדיפויות בתסריט, וחלק ניכר מהטיפול בו הועבר למחלקת ההנפשה במקום לחדר התסריטאים הרגיל, שכן כל פעולה הושארה במכוון עמומה כדי לאפשר חופש יצירתי רחב יותר במהלך תהליך ההנפשה.

 הנפשה 
על מנת להדגיש את העובדה שהעלילה מתרחשת מתחת למים, ניתן דגש מיוחד לבחירת צבעים ולרכיבי רקע. אתגר נוסף נבע מסוגיית התאורה: הצוות התקשה ליצור מראה תת-ימי משכנע מבלי להסתפק בהנחת פילטר כחול על כל הסצנות. לשם כך הודגשו אלמנטים של נצנוץ והברקה. בוב-וקסברג תיאר את התהליך כעין "יצירת פרק פיילוט חדש". נוסף לכך התקיימו דיונים נרחבים בשאלה האם דגי הרקע אמורים ללכת על הקרקע או לשחות.

צוות ההנפשה שאב השראה מסרטונים מונפשים מהתקופה האילמת לצורך סיפור העלילה ללא דיאלוג; סצנת המרדף של בוג'ק אחרי סוסון-הים התינוק עוצבה בהשראת סצנות מרדף קלאסיות מסרטונים מתקופה זו. עיצוב גרפי קוריאני השפיע במידה רבה על תחושת הבידוד שחווה בוג'ק במים. במקום להשתמש בעיצוב אחיד לרכבים התת-ימיים, האנאוולט התעקשה לשלב מספר רב של עיצובים שונים.

הסצנה שבה סוסון-הים התינוק קופץ מקירות לאחר שצרך כמות מופרזת של סוכר נלקחה מהסרטון המונפש "Porky’s Duck Hunt", בהצעתו של הולינגסוורת'. האנאוולט סיפרה כי סוסון-הים התינוק עוצב בהשראת הארפר, הבת שבוג'ק מדמיין במהלך טריפ הסמים שלו בפרק "Downer Ending"; הדבר נעשה בכוונה כדי לרמוז שהדמות מעוררת בבוג'ק רגשות חזקים. במסגרת התקציב, ניסו יוצרי הסדרה ליצור כמה שיותר דמויות חדשות, תוך שימוש חוזר בדמויות שיכלו להתקיים הן ביבשה והן בים, כגון הדולפינה סקסטינה אקוואפינה. במהלך הפקת הפרק הופרו מספר כללים כלליים של הסדרה, ובראשם האיסור על משפחות בין-מיניות.

 ניתוח ותמות 
 חדשנות צורנית והזרה 
המאפיין המרכזי של הפרק הוא היעדר כמעט מוחלט של דיאלוג, בחירה אמנותית הנחשבת לניסוי רדיקלי במדיום ההנפשה למבוגרים. מבקרי טלוויזיה וחוקרי תרבות, בהם פרופסור אמה מייסון, ציינו כי השתיקה הכפויה יוצרת "הזרה" (על פי תאוריית הפורמליזם הרוסי של ויקטור שקלובסקי), המאלצת את הצופה לחוות את עולמו של בוג'ק מחדש, ללא התיווך של שנינותו המילולית הרגילה. מייסון טענה כי השתיקה פועלת ככלי משחרר עבור בוג'ק; בהיעדר האפשרות להשתמש בדיבור שנון או סרקסטי כדי להרחיק את הזולת, הוא נאלץ לחוות אינטימיות רגשית ישירה. בהיעדר מילים, הפרק עובר לשפה של תקשורת האפטית – תקשורת המבוססת על מגע וקרבה פיזית. הקשר שנוצר בין בוג'ק לסוסון-הים מודגם דרך רגעים שבהם התינוק נאחז בידו של בוג'ק או נצמד אליו. מגע זה הופך לחלופה לדיאלוג ומאפשר לבוג'ק לחוות שייכות וחמלה, רגשות שהוא מתקשה לבטא במילים בלוס אנג'לס. הסגנון הוויזואלי נשען על קומדיה פיזית וסלפסטיק, תוך שאיבת השראה ממסורת ה"לוני טונס" ומקולנוע אילם קלאסי (כדוגמת באסטר קיטון וצ'ארלי צ'פלין).
 המרדף אחר משמעות 
הפרק עושה שימוש במוטיב ה"מרדף" (Chase sequence), המזוהה עם דמויות אנימציה קלאסיות כמו פפה לה פיו או וייל אי. קויוטי. עם זאת, המאמרים האקדמיים מדגישים כי בוג'ק "מתעלה" מעל המרדף המסורתי: בעוד שבאנימציה קלאסית המרדף הוא נצחי, חסר תכלית ולעיתים טורפני, בפרק זה המרדף הופך לחיפוש אחר משמעות וחמלה. בוג'ק, המנסה להשיב סוסון-ים תינוק לאביו, עובר ממרדף אנוכי אחר פרסום וביטחון עצמי למרדף חסר אנוכיות הממוקד ברווחת האחר.
 אבהות וטרנסצנדנציה 
הקשר שנוצר בין בוג'ק לסוסון-הים עומד בניגוד חריף להיסטוריה המשפחתית שלו. חוקרים מצביעים על כך שבוג'ק, שגדל תחת הזנחה והתעללות מצד אביו, מוצא הגשמה עצמית דווקא בתפקיד המטפל. קיימת כאן אירוניה נרטיבית: בעוד שבסיטקום בו כיכב, "על הסוס", הוא גילם אב יחידני באופן מלאכותי וקיטשי, בעולם התת-ימי הוא חווה אבהות אותנטית, ולו לרגע. הבחירה בסוסוני ים, שבטבעם הזכרים הם אלו שיולדים ומטפלים בצאצאים, מדגישה את האפשרות למודל אבהות אחר, רך ונוכח יותר, מזה שהכיר בוג'ק בלוס אנג'לס.
 המרחב התת-ימי כמרחב של חירות 
היציאה מלוס אנג'לס למרחב התת-ימי מאפשרת לבוג'ק להשתחרר מהתפקידים המדומיינים שהוא ממלא בחיי היומיום שלו כ"סלבריטי". בעולם התת-ימי הוא אינו יכול לעשן, לשתות או לתקשר באמצעות כסף ודיבור – סממני הזהות ההרסניים שלו. הריחוק הגאוגרפי והתקשורתי מאפשר לו "לברוח" מהמורשת הרעילה שלו ולהשיג רגע של טרנסצנדנציה (התעלות) באמצעות מעשה טוב פשוט. חוסר היכולת לתקשר בפרק פורש גם כביקורת חברתית על הקושי בתקשורת רגשית בין אבות לבנים בחברה המודרנית.

 הפצה 
העונה השלישית של "בוג'ק הורסמן", ובה הפרק "דג מחוץ למים", עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-22 ביולי 2016. פסקול רשמי הכולל את כל המוזיקה מהסדרה, שהולחנה על ידי ג'סי נובאק – אשר הלחין גם את המוזיקה לפרק זה – הופץ ויצא לאור בספטמבר 2017.

 ביקורות 
 תגובת המבקרים 
עם צאתו זכה הפרק לשבחים רבים מצד המבקרים, ונחשב לאחד הפרקים "המוערכים במיוחד" של העונה. ג'ני ריצ'רדסון מ"קולידר" שיבחה את הפרק על עיסוקו בתמות המרכזיות של הסדרה, ובייחוד על האופן שבו הוא מציג את בוג'ק מבצע מעשה חסד כלפי אדם זר – זאת בעונה שבה בוג'ק נוהג פעמים רבות באנוכיות. ג'סי דייוויד פוקס מ-"Vulture" הילל את הפרק כ"צפיית חובה", וציין כי הוא עומד בזכות עצמו גם ללא היכרות מוקדמת עם שאר פרקי הסדרה.

בשנת 2024 דירג מגזין "רולינג סטון" את "דג מחוץ למים" במקום ה-26 ברשימת "פרקי הטלוויזיה הטובים ביותר בכל הזמנים", תוך הדגשת ריבוי הגאגים החזותיים ומשחקי הלשון שבו, וכן בשבח על יכולתו לעמוד בפני עצמו מבלי שהצופה יזדקק לידע מוקדם על הסדרה כדי ליהנות ממנו.

בת'אני באטלר מ-"St. Paul Pioneer Press" שיבחה את הפרק לאור הוויזואליה והיצירתיות שבו, וציינה במיוחד את סיומו ההומוריסטי. לס צ’אפל, שכתב עבור "The A.V. Club", תיאר את הפרק כ"לא פחות מיצירת מופת", וטען כי הוא מהווה שיא הן של סגנון ההנפשה הייחודי של הסדרה והן של עיסוקה המתמשך בנושא החיבור האנושי לאנשים סביב האינדיבידואל. רורי קאשין מהאתר "Joe.ie" הגדיר את הפרק כאחד מפרקי הטלוויזיה הטובים ביותר שנוצרו אי פעם, ושיבח אותו על יכולתו לספר סיפור קוהרנטי תוך שימוש מזערי בדיאלוג.

דניאל הרמון מ-"Flood Magazine" שיבח את האלגנטיות של הפרק, ובפרט את האופן שבו הוא עוסק בהורות באמצעות הדינמיקה בין בוג'ק לבין סוסון-הים התינוק. קיילה קוב מ-"Decider" כללה את הפרק ברשימת חמשת הפרקים הטובים ביותר של הסדרה, וציינה לטובה את האופן שבו הוא מציג את התנהגותו ה"רגילה" של בוג'ק בתוך סביבה החריגה לו.
 פרסים ומועמדויות 
בשנת 2017 היה הפרק מועמד בקטגוריית "פרס גילדת התסריטאים של אמריקה לטלוויזיה: אנימציה", במסגרת טקס פרסי "גילדת התסריטאים של אמריקה" ה-69, אך הפסיד לפרק "Stop the Presses", אף הוא מתוך הסדרה. בנוסף, היה מועמד לפרס הפקת הטלוויזיה המונפשת הטובה ביותר בטקס פרסי אנני ה-44, אך הפסיד לפרק מתוך "ההמבורגרים של בוב". בפסטיבל ההנפשה הבינלאומי של אנסי בשנת 2017 זכה הפרק בפרס "Special Distinction" לסדרת טלוויזיה. כמו כן, היה מועמד לפרס עריכת סאונד ומוזיקה בהנפשה טלוויזיונית במסגרת פרסי "Golden Reel" השנתיים ה-64, אך הפסיד לסרט "".

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:פרקי טלוויזיה: בוג'ק הורסמן