ויליאם מהון

ויליאם מהון (באנגלית: William Mahone; 1 בדצמבר 1826 – 8 באוקטובר 1895) היה מהנדס אזרחי אמריקאי, בכיר בענף מסילות הברזל, גנרל בצבא הקונפדרציה, ולאחר מלחמת האזרחים פוליטיקאי ומנהיג מפלגתי. לאחר המלחמה הפך לתומך בזכויות המשוחררים מעבדות ועמד בראש מפלגת 'המתאמים מחדש'. הוא ייצג את וירג'יניה בסנאט של ארצות הברית בשנים 1881–1887.

כמהנדס צעיר בלט מהון בפיתוח כבישים ומסילות ברזל בווירג'יניה. כמהנדס הראשי של מסילת הברזל נורפוק–פיטרסבורג, הוא בנה יסודות עץ מתחת למסילה בביצת ה'דיזמל הגדולה' שבדרום מזרח וירג'יניה – יסודות שנותרו שלמים עד ימינו. על פי מסורת מקומית, כמה עיירות רכבת חדשות נקראו על שמות ספרים של הסופר הבריטי־סקוטי סר וולטר סקוט, שהיה אהוב במיוחד על אשתו של מהון, אוטליה.

במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית היה מהון תומך בפרישה מן האיחוד ושירת כגנרל בצבא הקונפדרציה. הוא נודע במיוחד בשל חלקו בהיפוך מהלך המצור על פיטרסבורג, לאחר שפיצוץ אדיר שביצעו חיילי האיחוד במנהרה מתחת לקווי הקונפדרציה הוביל לקרב המכונה 'קרב המכתש' ביולי 1864. מתקפת הנגד שהנהיג מהון הפכה את האירוע לתבוסה קשה של צבא האיחוד.

לאחר המלחמה שב לעסוק במסילות ברזל, ואיחד שלוש חברות למסילה אחת חשובה – 'אטלנטיק, מיסיסיפי ואוהיו' – שמרכזה בלינצ'בורג. במקביל עמד בראש מפלגת המתאמים מחדש, קואליציה ייחודית שכללה שחורים חופשיים, רפובליקנים ודמוקרטים פופוליסטים. ב־1881 בחרה האספה הכללית של וירג'יניה במהון לסנאט של ארצות הברית.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
ויליאם מהון נולד -1 בדצמבר 1826 בקרבת מעבורת בראונ'ס, סמוך לקורטלנד שבמחוז סאות'המפטון, וירג'יניה, לפילדינג ג'ורדן מהון ולמרתה דרו מהון. הוא היה הדור השלישי שנקרא בשם 'ויליאם מהון' במשפחתו, ולא היה לו שם אמצעי. הדבר מוכח ברישומים רשמיים שונים, כולל תעודת הגמר שלו מהמכון הצבאי של וירג'יניה וספרי הביבליה האישיים שלו. גם בנו הבכור נקרא ויליאם מהון, ובהמשך, כחלק מנוהגי התקופה, נוסף לשמו הסיומת 'הבן'.

משפחת מהון ניהלה חנות והחזיקה אדמות חקלאיות, והחזיקה גם עבדים. המשפחה נמלטה בקושי מאלימות מרד העבדים בראשות נט טרנר בשנת 1831. בשנת 1840 עברה המשפחה לג'רוזלם (לימים קורטלנד), שם רכש האב פונדק שנודע בשם 'פונדק מהון'.

ויליאם הצעיר למד בבית ספר כפרי, וקיבל מאביו חינוך מיוחד במתמטיקה. כנער אף שימש לתקופה קצרה כשליח דואר רכוב. הוא התקבל כצוער למכון הצבאי של וירג'יניה בלנקסינגטון, ובשנת 1847 השלים את לימודיו כמהנדס אזרחי.

 ראשית הקריירה 
מהון עבד כמורה באקדמיית רפאהנוק במחוז קרוליין שבווירג'יניה החל משנת 1848, אך במקביל חיפש דרך להשתלב בתחום ההנדסה האזרחית. הוא השתתף בעבודות סימון ותוואי של מסילת הרכבת אורנג' ואלכסנדריה, קו באורך 88 מייל בין גורדונסוויל שבווירג'יניה לעיר אלכסנדריה. לאחר שהוכיח את עצמו בעבודתו על מסילת הרכבת החדשה, נשכר להקים כביש עץ בין פרדריקסברג לגורדונסוויל.

ב־12 באפריל 1853 נשכר על ידי ד"ר פרנסיס מאלורי מנורפוק לשמש כמהנדס הראשי של הקמת מסילת הרכבת החדשה נורפוק–פיטרסבורג (N&P). ויליאם מהון, כמהנדס הראשי, פרסם מודעות לגיוס קבלנים לצורך יישור ושדרוג תוואי המסילה לאורך 62 מייל, מביצות ווריק שעל נהר בלקווטר ועד נורפוק. החידוש ההנדסי הבולט של מהון היה תשתית מסילה באורך 12 מייל העוברת בביצת 'Great Dismal Swamp' בין דרום נורפוק לסאפוק, שהתבססה על יסוד של בולי עץ שהונחו בניצב מתחת לפני הביצה. יותר מ־160 שנה לאחר מכן, תכנון ה'Corduroy' של מהון עדיין נמצא בשימוש ועומד בעומסים הכבדים של רכבות פחם מודרניות. הוא היה גם אחראי לתכנון ולהקמה של קטע מסילה ישר לחלוטין באורך 52 מייל בין סאפוק לפיטרסבורג. המסילה נטולת העיקולים הזו משמשת עד היום עורק מרכזי לתנועת רכבות של חברת 'Norfolk Southern'.

בשנת 1854 מדד ותכנן מהון את עיר הנופש החדשה אושן ויו, כולל רחובות ומגרשים, לאורך חופי מפרץ צ'ספיק במחוז נורפוק. עם הופעת החשמליות בשלהי המאה ה-19 הוקם במקום פארק שעשועים, וטיילת נבנתה לאורך רצועת החוף הסמוכה. מרבית תוכנית הרחובות של מהון עדיין נמצאת בשימוש גם במאה ה־21, במסגרת אזור אושן ויו, שכיום מהווה חלק מהעיר נורפוק ועובר תהליכי פיתוח מחודשים.

בנוסף לכך, מהון שימש גם כסוקר עבור מסילת הרכבת נורפוק ו־South Air Line בחצי האי המזרחי של וירג'יניה.

 נישואים ומשפחה 
ב־8 בפברואר 1855 נישא מהון לאוטיליה באטלר (1835–1911), בתו של ד"ר רוברט באטלר מסמית'פילד, שכיהן כגזבר מדינת וירג'יניה בשנים 1846 עד פטירתו בשנת 1853. אמה הייתה אשתו השנייה של באטלר, אוטיליה ויינארד באטלר (1803–1855), ילידת פיטרסבורג.

אוטיליה באטלר הצעירה נודעה כאישה תרבותית ומשכילה. היא וויליאם התיישבו בנורפוק, שם חיו ברוב השנים שלפני מלחמת האזרחים. לזוג נולדו 13 ילדים, אך רק שלושה מהם הגיעו לבגרות: שני בנים, ויליאם הבן ורוברט, ובת אחת, שגם היא נקראה אוטיליה. בין השנים 1862 ל־1868 התגוררה המשפחה בווירג'יניה, בקלרקסוויל, בביתו של השופט הנרי ווד הבן.

משפחת מהון נמלטה ממגפת הקדחת הצהובה שפרצה בקיץ 1855 וגבתה את חייהם של כמעט שליש מתושבי נורפוק ופורטסמות', כאשר עזבה את העיר ושהתה אצל אמו של מהון, במרחק כ־50 מייל משם, בעיירה ג'רוזלם (המוכרת כיום כקורטלנד) שבאזור הכפרי של מחוז סאות'המפטון. עם זאת, מאחר שהמגפה החריבה את אזור נורפוק גם מבחינה כלכלית, העבודות על קו הרכבת החדש אל פיטרסבורג כמעט ועמדו מלכת.

מהון, שהיה ידוע כאדם חסכן במיוחד, יחד עם מורו ד"ר מאלורי, דחפו בכל זאת להשלמת הפרויקט בשנת 1858, וזמן קצר לאחר מכן מונה מהון לנשיא החברה. לפי אגדה עממית רווחת, אוטיליה וויליאם מהון נסעו לאורך קו הרכבת שהושלם זה עתה, והעניקו שמות לתחנות בהשראת הספרים שקראה באותה עת, ובהם 'Ivanhoe' וספרים נוספים מאת סר וולטר סקוט. מן הרומנים ההיסטוריים הסקוטיים שלו בחרה שמות מקומות כגון וינדזור, וייברלי ווייקפילד. משם שבט סקוטי בשם 'McIvor' לקחה את השם איבור, עיירה קטנה במחוז סאות'המפטון. כאשר הגיעו למקום שבו לא הצליחו להסכים על שם, נוצר השם דיספיוטנטה.

 מלחמת האזרחים 
ככל שהחריפו ההבדלים הפוליטיים בין מחנות הצפון והדרום של ארצות הברית במחצית השנייה של המאה ה-19, תמך מהון בפרישת מדינות הדרום. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית היה פעיל בלחימה עוד בטרם הפך לקצין בצבא הקונפדרציה. בראשית המלחמה, בשנת 1861, הייתה מסילת הברזל נורפוק–פיטרסבורג שבבעלותו נכס בעל ערך מיוחד לקונפדרציה, והיא שימשה להובלת תחמושת לאזור נורפוק, שם נעשה בה שימוש בזמן הכיבוש של הקונפדרציה. עד סוף המלחמה היה רוב מה שנותר מן המסילה נתון לשליטת ארצות הברית.

לאחר שווירג'יניה הכריזה על פרישה מארצות הברית באפריל 1861, היה מהון עדיין אזרח ולא שירת עדיין בצבא הקונפדרציה. אף על פי כן, בשיתוף פעולה עם וולטר גווין, הוא תכנן והוציא לפועל תרגיל הטעיה והשתלטות על מספנת גוספורט. הוא הוליך שולל את חיילי צבא ארצות הברית וגרם להם לנטוש את המספנה בפורטסמות' על ידי כך שהפעיל רכבת נוסעים אחת שנכנסה לנורפוק ברעש גדול ובשריקות חזקות, ולאחר מכן שלח אותה חזרה מערבה בשקט יחסי, ואז החזיר שוב את אותה רכבת. כך נוצר הרושם כי כוחות גדולים מגיעים לאזור, בעיני החיילים האמריקנים שהאזינו מן העבר השני של נהר אליזבת' (מבלי לראות בבירור). התרגיל הצליח, ואף חייל קונפדרציה לא נפגע כאשר הכוחות האמריקניים נטשו את האזור ונסוגו אל פורט מונרו שמעבר להמפטון רודס. לאחר מכן קיבל מהון דרגת לוטננט קולונל ובהמשך דרגת קולונל בפיקוד על רגימנט הרגלים השישי של וירג'יניה, ונשאר בנורפוק שהייתה עתה בפיקודו של בנג'מין יוזר. ב־16 בנובמבר 1861 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ופיקד על מחוז נורפוק שהיה תחת שליטת הקונפדרציה עד לפינויו בשנה שלאחר מכן.

במאי 1862, לאחר שכוחות הקונפדרציה נמלטו מנורפוק במהלך מערכת חצי האי, סייע מהון בבניית ביצורי ההגנה של ריצ'מונד לאורך נהר ג'יימס, באזור דריוז בלאף. זמן קצר לאחר מכן הוביל את חטיבתו בקרב שבעת האורנים ובקרב מאלוורן היל. לאחר הגנת ריצ'מונד הועברה חטיבתו מדיוויזיית יוזר לדיוויזיה של ריצ'רד ה' אנדרסון, ולחמה בקרב בול ראן השני. במהלך הקרב נפגע מהון בחזהו בעת שהוביל הסתערות של חטיבתו על רכס צ'ין. גובהו היה נמוך, כ־168 ס"מ, ומשקלו כ־45 ק"ג בלבד, והוא זכה לכינוי 'בילי הקטן'. אחד מחייליו אמר עליו: "הוא היה חייל בכל נים ונים, אף על פי שלא היו בו הרבה נימים". אוטיליה מהון עבדה באותה עת כאחות בריצ'מונד, וכאשר מושל וירג'יניה ג'ון לצ'ר שלח הודעה כי מהון נפצע בקרב בול ראן השני אך סבל רק מ'פצע שטחי', השיבה לכאורה: "עכשיו אני יודעת שזה חמור, משום שלוויליאם אין בשר כלל". הפציעה לא הייתה מסכנת חיים, אך מהון נעדר ממערכת מרילנד בחודש שלאחר מכן. לאחר חודשיים של החלמה שב לפיקוד, מבלי לקחת חלק משמעותי בקרב פרדריקסברג. בחורף 1862–1863 הפעיל מהון את כישוריו הפוליטיים כדי לקדם את עצמו לדרגת מייג'ור גנרל. אף שכמה מקציני ארמיית צפון וירג'יניה תמכו בכך, טען רוברט אדוארד לי שאין באותה עת משרה פנויה בדרגה זו, ומהון יצטרך להמתין.

חטיבתו של מהון הייתה אחת היחידות בקורפוס הראשון שנותרו עם הצבא העיקרי בקרב צ'נסלורסוויל. לאחר שלי ארגן מחדש את הצבא במאי 1863, שובץ מהון בקורפוס השלישי החדש של איי. פי. היל. בקרב גטיסברג כמעט שלא השתתפה חטיבתו ונפגעה במעט מאוד אבדות לאורך כל הקרב. מהון היה אמור להשתתף בהתקפה על רכס בית הקברות ב־2 ביולי, אך בניגוד לפקודות השאיר את חטיבתו מאחור. ביום שלאחר מכן, במהלך הסתערות פיקט, הוצבה חטיבתו להגן על סוללות ארטילריה ולא נטלה חלק בלחימה העיקרית. הדוח הרשמי שלו על הקרב כלל מאה מילים בלבד ולא שפך אור רב על מעשיו ב־2 ביולי. עם זאת סיפר לגנרל קרנוט פוזי כי מפקד הדיוויזיה, ריצ'רד ה' אנדרסון, הורה לו להישאר במקומו. אף שלא הפעיל את כוחותיו, לא נענש מהון, בשל ותקו ובשל העובדה שהיה עתיד להיות אחד המפקדים הבודדים בארמיית צפון וירג'יניה שפיקדו על חטיבה במשך שנה שלמה.

אף שפציעתו במנאסס לא הייתה חמורה, סבל מהון כל חייו מקשיי עיכול חמורים. במהלך המלחמה ליוו אותו פרה ותרנגולות כדי לספק לו מוצרי חלב. אוטיליה וילדיהם עברו לפיטרסבורג כדי להיות קרובים אליו במהלך המערכה האחרונה של המלחמה בשנים 1864–1865, כאשר יוליסס גרנט התקדם לעבר פיטרסבורג בניסיון לנתק את קווי הרכבת שסיפקו את ריצ'מונד, בירת הקונפדרציה.

בקרב הווילדרנס פצעו חייליו של מהון בטעות את ג'יימס לונגסטריט. ריצ'רד אנדרסון מונה לפיקוד על הקורפוס, ומהון קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה של אנדרסון, עליה פיקד עד סוף המלחמה, החל מקרב ספוטסילבניה קורט האוס. הוא נחשב לגיבור קרב המכתש שנערך ב־30 ביולי 1864. בקרב זה חפרו כורי פחם מצבא האיחוד מנהרה מתחת לקווי הקונפדרציה ופוצצו אותה בפיצוץ אדיר, שגרם למותם ולפציעתם של חיילים רבים מצבא הקונפדרציה ופרץ נקודת מפתח בקווי ההגנה סביב פיטרסבורג. אף על פי כן, מהון הצליח לארגן את כוחות הקונפדרציה שנותרו בסביבה, הדף את ההתקפה, וחיילי הצפון איבדו את יתרונם הראשוני. מה שהחל כטקטיקה חדשנית הפך לתבוסה קשה במיוחד עבור ארצות הברית. פעולתו המהירה והיעילה של מהון הייתה מקור נדיר לשמחה עבור תושבי פיטרסבורג הנצורים, האזרחים הלוחצים והחיילים העייפים כאחד. באותו יום, 30 ביולי, הועלה לדרגת מייג'ור גנרל.

ואולם בראשית אפריל 1865 הצליחה לבסוף האסטרטגיה של גרנט לנתק את קו הרכבת האחרון שסיפק את פיטרסבורג, ובהמשך גם את ריצ'מונד. בקרב סיילור'ס קריק ב־6 באפריל קרא לי בפני מהון: "אלוהי, האם הצבא התפורר?", ומהון השיב: "לא, אדוני הגנרל, הנה כוחות המוכנים למלא את חובתם". נרגש מנאמנות אנשיו אמר לי למהון: "כן, עדיין יש כמה אנשים נאמנים ... אנא, החזק את האנשים הללו". שלושה ימים לאחר מכן היה מהון עם לי גם בעת הכניעה בבית המשפט באפומטוקס.

 לאחר המלחמה 
לאחר המלחמה יעץ לי לגנרלים שלו לשוב ולעסוק בשיקום הכלכלה של מדינות הדרום. ויליאם מהון אכן פעל ברוח זו והפך לכוח המניע מאחורי חיבורן של מסילת נורפוק–פיטרסבורג (N&P), מסילת הדרום-סייד, ומסילת וירג'יניה וטנסי. עד סוף שנת 1867 כיהן כנשיא כל שלוש החברות.

במהלך תקופת השיקום שלאחר המלחמה פעל במרץ מול האספה הכללית של וירג'יניה כדי להשיג את החקיקה הנדרשת להקמת מסילת 'אטלנטיק, מיסיסיפי ואוהיו' (AM&O) – קו חדש שאיגד את שלוש המסילות שבראשן עמד, והשתרע לאורך 408 מייל בין נורפוק לבריסטול שבווירג'יניה בשנת 1870. מהלך זה התנגש בהתרחבות מסילת בולטימור ואוהיו מבולטימור ומאלכסנדריה שבווירג'יניה. משפחת מהון נודעה באופייה הססגוני, ולפי האגדה המקומית ראשי התיבות A, M & O פורשו כ־'All Mine and Otelia's'. באותה תקופה חיו בני הזוג בלינצ'בורג שבווירג'יניה, אך בשנת 1872 חזרו להתגורר בפיטרסבורג.

משבר הכלכלה של שנת 1873 הכניס את מסילת AM&O לעימות עם מחזיקי האג"ח שלה באנגליה ובסקוטלנד. לאחר מספר שנים של ניהול תחת כינוס נכסים, הידרדרו יחסיו של מהון עם הנושים, ומנהל חלופי, הנרי פינק, מונה לפקח על ענייניה הכספיים של החברה. מהון המשיך לפעול להשבת השליטה, אך תפקידו כבונה מסילות הסתיים בשנת 1881, כאשר גורמים מפילדלפיה הציעו הצעה גבוהה יותר ורכשו את AM&O במכירה פומבית, ושינו את שמה ל'נורפוק אנד ווסטרן' (N&W).

עוד לפני מלחמת האזרחים השקיעה מועצת העבודות הציבוריות של וירג'יניה כספי מדינה בחלק ניכר ממניות מסילות הברזל שקודם לכן היוו את הגרעין של AM&O. אף שמהון איבד את השליטה במסילה, הוא הצליח, בזכות מעמדו הפוליטי הבולט בווירג'יניה, לדאוג לכך שחלק מהכנסות המדינה ממכירת החברה יוקצו להקמת מוסד חינוכי להכשרת מורים, שנועדו ללמד ילדים שחורים ואנשים שהיו משועבדים בעבר, בסמוך לביתו שבפטרסבורג, שם כיהן בעבר כראש העיר. מוסד זה, שנקרא 'המכון הנורמלי והקולג'יאלי של וירג'יניה', התפתח לימים ל'אוניברסיטת המדינה של וירג'יניה', כאשר בן וירג'יניה ג'ון מרסר לנגסטון שב מאוהיו כדי לשמש כנשיאה הראשון.

מהון גם ייעד כספים לסיוע בהקמת המוסד שקדם ל'בית החולים המרכזי של המדינה' במחוז דינווידי, אף הוא סמוך לפיטרסבורג. במקביל שמר לעצמו בעלות פרטית על השקעות קרקע שהיו קשורות לפיתוח שדות הפחם העשירים של מערב וירג'יניה ודרום מערב וירג'יניה המערבית בידי מסילת N&W. השקעות אלו תרמו לכך שעם מותו נחשב לאחד האנשים העשירים ביותר בווירג'יניה, על פי הביוגרף שלו, הסופר נלסון בלייק.

 קריירה פוליטית 
מהון היה פעיל בחיים הכלכליים והפוליטיים של וירג'יניה במשך כמעט 30 שנה. פעילותו החלה בעיצומה של מלחמת האזרחים, כאשר בשנת 1863 נבחר לאספה הכללית של וירג'יניה כנציג העיר נורפוק. בהמשך כיהן כראש עיריית פיטרסבורג. לאחר שנכשל בהתמודדותו על תפקיד מושל וירג'יניה בשנת 1877, הפך למנהיג מפלגת 'המתאמים מחדש', קואליציה של דמוקרטים, רפובליקנים ואפרו-אמריקאים, ששאפה להפחתת החוב של וירג'יניה מלפני המלחמה ולהקצאה הוגנת לחלק מן המדינה שהפך למדינת וירג'יניה המערבית החדשה.

בשנת 1881 הנהיג מהון מהלך מוצלח לבחירת מועמד מפלגת המתאמים מחדש, ויליאם קמרון, לתפקיד מושל וירג'יניה, והוא עצמו נבחר לסנאט של ארצות הברית.

מפלגת המתאמים מחדש עשתה הרבה מעבר למיחזור והסדרת חובותיה של וירג'יניה. המפלגה השקיעה משאבים רבים במערכת החינוך, במיוחד בחינוך אפרו-אמריקאים, ומינתה מורים אפרו־אמריקאים לבתי ספר אלו. היא הגדילה את המימון למוסד הידוע כיום בשם 'וירג'יניה טק', והקימה מוסד מקביל עבור אפרו-אמריקאים – שלימים הפך ל'אוניברסיטת המדינה של וירג'יניה'. מפלגת המתאמים מחדש ביטלה את מס הבחירות ואת עמדת ההצלפה הציבורית. כתוצאה מהרחבת זכות ההצבעה, נבחרה בעיר דנוויל מועצת עיר בעלת רוב שחור, וגויס בה כוח משטרה משולב, צעד חסר תקדים באותה תקופה.

קריקטורה פוליטית משנת 1881, שפורסמה בעיתון 'Frank Leslie's Illustrated Newspaper', הציגה את הסנאטור הנבחר ויליאם מהון כמי שמחזיק במאזן הכוחות בסנאט.

באותה עת היה הסנאט מחולק באופן שווה – 37 רפובליקנים מול 37 דמוקרטים – ומהון, יחד עם מועמד נוסף ממפלגה שלישית שהיה מוכן להצטרף לדמוקרטים בהצבעות, החזיק בכוח פוליטי משמעותי. על פי כללי הסנאט, סגן נשיא ארצות הברית, צ'סטר ארתור, שהיה רפובליקני, היה אמור להכריע בכל הצבעה שוויונית. מהון ניהל משא ומתן על ויתורים משמעותיים לפני שהחליט עם איזו סיעה לשתף פעולה. אף שהיה סנאטור בשנת כהונתו הראשונה, הוא מונה ליו"ר ועדת החקלאות המשפיעה. בנוסף, קיבל שליטה על מערכת המינויים הפדרליים בווירג'יניה מנשיא ארצות הברית ג'יימס גרפילד, וכן את הזכות למנות את מזכיר הסנאט ואת הממונה על הסדר והאבטחה בו.

עם זאת, מהון המשיך להתמודד עם התנגדות מצד המפלגה השמרנית של וירג'יניה, אשר הזדהתה עם הדמוקרטים והתחזקה עוד יותר לאחר בחירות 1884, שבהן נבחר הדמוקרטי גרובר קליבלנד לנשיא. למרות זאת, מהון שמר על זיקתו למפלגה הרפובליקנית ועמד בראש משלחות וירג'יניה לוועידות המפלגה הרפובליקנית בשנים 1884 ו־1888. למרות זאת, בשנת 1886 הפסיד את מושבו בסנאט לדמוקרטי השמרני ג'ון דניאל.

בשנת 1889 התמודד מהון על תפקיד מושל וירג'יניה מטעם המפלגה הרפובליקנית, אך הפסיד לדמוקרטי פיליפ מקיני. חלפו עוד 80 שנה עד שווירג'יניה שלחה שוב מושל שאינו דמוקרטי לבית המושל – הרפובליקני לינווד הולטון בשנת 1969.

 מותו והנצחתו 
מהון לקה בשבץ מוחי חמור ומת ב-8 באוקטובר 1895. הוא נקבר במאוזוליאום המשפחתי בבית העלמין בלנדפורד שבפיטרסבורג. שמו ואותות מורשתו ניכרים עד היום בגשרים, בכבישים, באנדרטאות ובמוסדות חינוך. אנדרטה גדולה לזכרו מוצבת בשדה הקרב של המכתש בפארק הלאומי בפיטרסבורג, עם כתובת המציינת את אומץ לבו ותבונתו הצבאית.

 קישורים חיצוניים 




קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:גנרלים בצבא הקונפדרציה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1826
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1895