Doki Doki Literature Club!

דוקי דוקי ליטרצ'ר קלאב! (באנגלית: !Doki Doki Literature Club, בתרגום לעברית: פעימות לב במועדון הספרות, קרוי גם DDLC) הוא משחק מחשב אינדי מסוג רומן ויזואלי שפותח על ידי Team Salvato, ובראשה דן סלוואטו. המשחק יצא לראשונה ב-22 בספטמבר 2017 למחשב האישי ולטלפונים הניידים. ב-6 באוקטובר של אותה השנה שוחרר המשחק ל-Steam. עלילת המשחק סובבת סביב תלמיד תיכון (שמו נתון לבחירת השחקן) אשר, לאחר שכנוע מצד חברת ילדותו, סאיורי, מצטרף למועדון הספרות של בית הספר. כחבר במועדון הוא יכול לבחור עם איזו דמות הוא מעוניין לבלות יותר.

תחילה, המשחק נשמע כמו משחק סימולטור דייטים לכל דבר, אך ככל שהעלילה מתקדמת מתגלה סיפור אימה-פסיכולוגי שמתעסק בדיכאון, אובססיה, מוות, ובשבירת הקיר הרביעי.

גרסה מורחבת של המשחק, הנקראת !Doki Doki Literature Club Plus, שוחררה ב-30 ביוני 2021 לקונסולות הפלייסטיישן 4 ו-5, Xbox One, Xbox Series X/S, הנינטנדו סוויץ' וכמובן למחשב האישי.

 עלילה 
הפרוטגוניסט (שמו נתון לבחירת השחקן) מוזמן על ידי חברת ילדותו, סאיורי, להצטרף למועדון הספרות של בית הספר. לאחר שכנוע, הוא נענה ולאחר שעות הלימודים מגיע למועדון עם סאיורי ושם פוגש את שאר חברי המועדון: נאצ'וקי, יורי, ונשיאת מועדון הספרות, מוניקה. בסוף כל יום במועדון, השחקנים מתבקשים לכתוב שיר ולשתף אותו עם כל הבנות בבוקר שלמחרת. כתיבת השיר מתבצעת באמצעות בחירת מילים, ולכל אחת מהחברות במועדון (מלבד מוניקה שלא מופיעה בכלל) יש העדפות שונות: היא תגיב בחיוב כאשר השחקן ישלב בשיר מילה שהיא אוהבת. הדמות שתתחבר לשיר יותר מכולן תבלה עם הפרוטגוניסט ביום הבא. כאשר המועדון נערך לפסטיבל התרבות (Bunkasai) המתקרב, השחקן מתבקש לבחור למי הוא רוצה לעזור בהכנות: ליורי או לנאצוקי. עם זאת, במהלך סוף השבוע סאיורי מגלה לפרוטגוניסט שהיא מתמודדת עם דיכאון כבד. הפרוטגוניסט מנחם את סאיורי ולאחר מכן יוצא לעזור ליורי או נאצוקי במשימות שלהן. בסוף אותו יום אחת מהבנות מנסה לנשק את הפרוטגוניסט, אך הן נקטעות על ידי סאיורי. לאחר שיחה קצרה נוספת, סאיורי מתוודה בפני הפרוטגוניסט שהיא מאוהבת בו, ולשחקן ניתנת הבחירה האם לקבל את אהבתה או לדחות אותה. בכל מקרה, למחרת הפרוטגוניסט מגיע למועדון ומקבל ממוניקה שיר מטריד שסאיורי כתבה. הוא מבין שמשהו אינו כשורה וממהר לביתה, אך שם הוא מוצא אותה בחדרה, תלויה מן התקרה. לאחר מכן, המשחק מסתיים בפתאומיות.

המשחק מחזיר את השחקן לתפרטי הראשי, שם מתגלה כי כל קובצי השמירה נמחקו. כאשר השחקן מתחיל משחק חדש, העלילה ממשיכה לכאורה כרגיל, אך הפעם סאיורי אינה מופיעה כלל, ושאר הדמויות, כולל הפרוטגוניסט, אינן מודעות לקיומה. הפעם מוניקה היא שמצרפת את הפרוטגוניסט למועדון הספרות. מכאן ואילך מתרחשים פחות או יותר אותם אירועים כפי שקרו קודם, אלא שבמהלך המשחק המציאות מתחילה להתפרק: חלק מהדיאלוגים הופכים לג'יבריש, הספרייטים של הדמויות מתעוותים, וגליצ'ים מתחילים להופיע באופן קבוע. במקביל לכל הגליצ'ים והעיוותים, השחקן נחשף גם לפרטים נוספים דרך השירים והדיאלוגים: נאצוקי חווה התעללות מצד אביה, ובינתיים יורי מתחילה בהדרגה לאבד את שפיותה--תהליך שמוביל אותה לפגיעה עצמית. מאוחר יותר, מתפרץ ויכוח בין הדמויות לגבי עם מי מהן הפרוטגוניסט יבלה את סוף השבוע כחלק מההכנות ל"Bunkasai" המתקרב. לאחר שהשחקן נדרש לבחור במוניקה, יורי מסלקת אותה ואת נאצוקי מהחדר ומתוודה בפני הפרוטגוניסט כי היא מאוהבת בו. לאחר שהשחקן בוחר אם לקבל אהבתה של יורי או לדחות אותה, יורי דוקרת את עצמה בהתקף פסיכוטי ומתה. הפרוטגוניסט (ובכך השחקן) נאלץ לצפות בגופה של יורי נרקבת לאורך סוף השבוע. השבוע הבא מגיע, ונאצוקי נכנסת לכיתה בהתרגשות. אך מהר מאוד בורחת בבהלה כשהיא רואה את גופתה של יורי. מוניקה אז מגיעה, מתנצלת על מה שקרה, ומוחקת את קובצי הדמויות לפני שמאתחלת את המשחק מחדש.

לאחר האתחול, הפרוטגוניסט מתעורר בחדר ומגלה את מוניקה יושבת מולו. מוניקה חושפת שהיא מודעת לכך שהיא דמות בתוך משחק מחשב, ושיש לה יכולת להתערב בקוד ובקובצי המשחק. היא מוסיפה שנמאס לה להישאר דמות משנית, ולכן שינתה את קובצי הדמויות האחרות והקצינה את תכונותיהן השליליות במטרה לגרום לפרוטגוניסט לשנוא אותן. לאחר מכן, מוניקה מגלה כי היא מאוהבת - לא בפרוטגוניסט של המשחק אלא בשחקן עצמו, כיוון שהוא אמיתי ולא קול אוטונומי כמו השאר. בשלב הזה, מוניקה משוחחת עם השחקן על נושאים שונים, עד שהשחקן נכנס באופן ידני לתיקיית המשחק ומוחק את קובץ הדמות שלה. בעת מחיקתה היא מגיבה בתחילה בכעס כלפי השחקן, אך לבסוף סולחת לו ומביעה חרטה על מעשיה; לאחר מכן היא מאתחלת את המשחק שוב ומחזירה את כל הדמויות, למעט את עצמה.

 סופים 
בהתאם לבחירות השחקן, ישנם שלושה סופים אפשריים למשחק:

 הסוף הרגיל:

המשחק נפתח מחדש, אך הפעם סאיורי משמשת כנשיאת מועדון הספרות. בדומה לאירועים הקודמים, היא משכנעת את הפרוטגוניסט להצטרף למועדון ומציגה בפניו את יורי ואת נאצוקי. עם זאת, סאיורי אז חושפת בפני השחקן כי היא זוכרת את כל שקרה, ומודה לו על מחיקתה של מוניקה. לאחר שהיא מאמצת תודעה עצמית בדומה לזו של מוניקה, היא מתחילה להתערב בקובצי המשחק בעצמה. לפני שהיא מספיקה לבצע שינוי מהותי, מוניקה מתערבת בתור מערכת המשחק, עוצרת את סאיורי ומוחקת אותה. מוניקה מסיקה שמועדון הספרות הוא מקום שבו "לא ניתן למצוא אושר" אחרי הכל, לכן היא מפרקת את המועדון, מודה לשחקן על שהצטרף אליו, ולבסוף מוחקת את המשחק כולו.

לאחר הקרדיטים, מופיע מכתב ממוניקה המוקדש לשחקן:זהו פרידתי האחרונה ממועדון הספרות.

סוף-סוף הבנתי. מועדון הספרות הוא באמת מקום שבו לא ניתן למצוא אושר. עד הרגע האחרון הוא המשיך לחשוף מוחות תמימים למציאות מחרידה - מציאות שעולמנו כלל אינו מסוגל להבין. איני יכולה לאפשר לאף אחד מחבריי לעבור את אותו גילוי נורא.

על הזמן שבו זה נמשך, אני רוצה להודות לך. על כך שהגשמת את כל חלומותיי. על כך שהיית חבר/ה לכל אחת ואחד מחברי המועדון.

והכי חשוב, תודה לך על שהיית חלק ממועדון הספרות שלי!

באהבה נצחית,

 מוניקה

 הסוף הטוב:

סיום זה מתקבל רק אם השחקן צפה בכל הסצנות האופציונליות של כל דמות במהלך שמירה אחת. במקרה זה סאיורי זוכרת גם הפעם את כל שאירע, כולל את מוניקה, אך במקום לחזור על דפוס ההתנהגות שלה היא מודה לשחקן על התמיכה שהעניק לה ולשאר הדמויות. לאחר מכן היא נפרדת ממנו בדמעות, מתוך מודעות לכך שהמשחק הגיע לסיומו, ולבסוף מוחקת בעצמה את המשחק כולו.
לאחר הקרדיטים, מופיע מכתב מיוצר המשחק דן סלוואטו המוקדש לשחקן:לשחקן המיוחד שהשיג את הסיום המיוחד הזה,

במשך שנים הוקסמתי מהיכולת של רומנים ויזואליים - ושל משחקי וידאו בכלל - לספר סיפורים בדרכים שאינן אפשריות במדיה מסורתית. "דוקי דוקי ליטרצ'ר קלאב!" הוא מכתב האהבה שלי לרעיון הזה. משחקים הם אמנות אינטראקטיבית: יש כאלה שמאפשרים לנו לחקור עולמות חדשים, אחרים מאתגרים את החשיבה בדרכים רחבות וחדשות, יש שמעניקים תחושה של גבורה או של חברות גם כשהחיים קשים, ויש משחקים שפשוט מהנים - וגם זה לגמרי בסדר.

כל אחד אוהב סוגים שונים של משחקים. מי שנהנה מסימולטור דייטים עשוי לחוש אמפתיה מוגברת כלפי דמויות בדיוניות, או אולי לחוות דרך המשחק רגשות שהחיים לא תמיד מאפשרים לו. אם הם נהנים - זה הדבר החשוב. אותו עיקרון חל על משחקי יריות, משחקים רגועים, משחקי "ארגז חול" וכל סוג אחר. העדפות הן עניין של טעם, וההבדלים בינינו הם אחת הסיבות לכך שתעשיית משחקי הווידאו משגשגת. המשחקים האהובים עליי תמיד היו אלה שמאתגרים את הסטטוס קוו. גם אם משחק אינו מאסטרפיס, עצם הניסיון לעשות משהו שונה ונועז יכול להעניק לו מקום מיוחד בלבי - כל מה שדוחף הלאה את הגבולות הכמעט בלתי-מוגבלים של המדיה האינטראקטיבית.

אני מבקש להביע את תודתי הכנה לכל מי שהקדיש זמן להגיע להשלמה מלאה. אני מקווה שנהניתם לשחק בו כפי שאני נהניתי ליצור אותו.

תודה שהייתם חלק ממועדון הספרות שלי!

באהבה,

 דן סלוואטו

 הסוף החלופי:

אם השחקן מוחק מראש את קובץ הדמות של מוניקה מתוך תיקיית המשחק, סאיורי משמשת כנשיאת מועדון הספרות. לאחר שהיא מבינה את טבעו האמיתי של המשחק ואת תפקידה בתוכו, היא נבהלת, סוגרת את המשחק ומוחקת את יורי, את נאצוקי ואת עצמה. כאשר המשחק נפתח מחדש, מופיע הכיתוב "The End", ולאחר מכן מוצגת תמונת שחור-לבן של סאיורי לאחר שהתאבדה. אם התמונה נותרת על המסך במשך עשר דקות, מופיע לצד גופתה המשפט: "עכשיו כולם יכולים להיות מאושרים."

 עלילות חלופיות 
מעריצים בעלי ידע בתכנות יכולים לשנות את קובצי המשחק כדי ליצור תכנים ועלילות חלופיות (מודים). ברשת קיימים מדריכים וסרטונים רבים המדגימים כיצד לבצע שינויים אלו, ולעיתים הם מציגים פרטים נוספים על הדמויות ועל עולם המשחק. להלן כמה דוגמאות נפוצות למודים מסוג זה:

 רק (לא) מוניקה 
מצב בו השחקן מוחק את קובצי הדמויות כך שנותרת במשחק דמות אחת בלבד (סאיורי, נאצוקי או יורי). התוצאה היא וריאציה על הסצנה שבה השחקן נותר בחדר עם מוניקה, אך במקום זאת עם דמות אחרת, המשוחחת עמו ללא הגבלת זמן ולעיתים כוללת פעילויות פשוטות כגון שיחות חולין או משחקונים.

 דוקי דוקי מנקודת המבט של... 
מצב משחק שבו העלילה מוצגת מנקודת המבט של אחת מחברות המועדון (מלבד מוניקה). במוד זה השחקן "מגלם" את אותה דמות, נחשף לשגרת חייה ולדמויות משניות הקשורות אליה (למשל בני משפחה או דמותו של הפרוטגוניסט).

 דוקי דוקי: מועדון הסודות 
מוד המרחיב קטעים מסוימים מהמשחק ומוסיף תכנים חדשים. קיימות לו גרסאות שונות: חלקן מתמקדות בחשיפת מידע אישי על הדמויות שעשוי להשפיע על תפיסת השחקן כלפיהן, וחלקן מציגות תרחישים חלופיים שבהם השחקן מצוי בקשר זוגי עם אחת הדמויות, לעיתים תוך שילוב תכנים מיניים.

 ביקור מיוחד 
תוספת אפשרית המתרחשת לאחר התאבדותה של סאיורי, שבה היא אינה נמחקת לחלוטין מן המשחק ומופיעה כדמות "רוח" המסוגלת לתקשר עם השחקן, להזהירו או לסייע לו. דמויות אחרות אינן "רואות" אותה, והדבר עשוי להשתלב בעלילה כגורם לאי-הבנות.

חלק מן המודים ניתן להרכיב באופן עצמאי באמצעות עריכת קבצים, בעוד שאחרים מופצים להורדה או למכירה בפלטפורמות קהילתיות שונות, בהן Steam ו-Amino.

 דמויות מרכזיות 
 הדמות הראשית/הפרוטגוניסט 
(באנגלית: Main Character, שמו נתון בבחירת השחקן, מכונה MC על ידי המעריצים)

הדמות בו שולט השחקן. חבר הילדות של סאיורי. בהתחלה הוא לא מעוניין להצטרף למועדון, אך משנה את דעתו לאחר התעקשותה של סאיורי. במועדון הוא פוגש יורי, נאצוקי ומוניקה. את מוניקה הפרוטגוניסט הכיר כבר לפני, לכן הוא מרגיש איתה יחסית בנוח בהתחלה. שיערו חום ועיניו ככל הנראה צהובות, לא מצוין מה הגובה שלו, אך הוא קצת יותר גבוה מיורי.

 סאיורי 
(באנגלית: Sayori; ביפנית: サヨリ)

חברת ילדותו של הפרוטגוניסט, המשכנעת אותו להצטרף למועדון הספרות. בתחילת העלילה היא מכהנת כסגנית נשיאת המועדון, ובהמשך - לאחר שהשחקן מוחק את מוניקה - היא מתמנה לנשיאה. בראשית המשחק סאיורי מוצגת כנערה עליזה ושובבה, אולם בהמשך היא מתוודה בפני השחקן כי היא סובלת מדיכאון עמוק מאז ילדותה, וכי הייתה מאוהבת בו כבר זמן מה. זמן קצר לאחר שהיא מתוודה על רגשותיה היא מתאבדת בתלייה; מותה גורם לשיבוש מהותי במהלך המשחק. לאחר מחיקתה של מוניקה, סאיורי מופיעה מחדש, אך מפתחת מודעות עצמית ומאמצת דפוס התנהגות דומה לשל מוניקה. בשלב זה מוניקה מתערבת בתור המשחק עצמו, מוחקת את סאיורי, ולבסוף מוחקת גם את יתר המשחק, בטענה שהיא פועלת כדי להגן על השחקן. מבחינה ויזואלית, גובהה של סאיורי 1.57 מטר. עיניה כחולות ושיערה בצבע חום-ורדרד, אסוף בקשת אדומה.

 נאצוקי 
(באנגלית: Natsuki; ביפנית: ナツキ)

אחת מחברות מועדון הספרות. התנהגותה מזוהה עם ארכיטיפ ה"טסונדרה" הנפוץ במאנגה ובאנימה. בתחילת המשחק היא מוצגת כחמת מזג ועוקצנית; היא מרבה לנזוף בפרוטגוניסט ומתייחסת בחשדנות לחברים חדשים. עם זאת, ככל שהשחקן מבלה עמה יותר זמן - ובפרט אם הוא בוחר להתכונן עמה לפסטיבל באמצעות אפיית קאפקייקס - נחשפים צדדים רכים יותר באישיותה. נאצוקי אוהבת לאפות ולקרוא מאנגה, תחביב שלעיתים זוכה ליחס מזלזל מצד תלמידים אחרים. לאורך המשחק היא נקלעת לעימותים תכופים עם יורי: בתחילה הוויכוחים ביניהן נסובים בעיקר סביב טעם, תחומי עניין ותדמית, ובהמשך הם מסלימים לעימותים אישיים חריפים יותר. בשלב מתקדם נאצוקי מוסרת לפרוטגוניסט מכתב במסווה של שיר, שבו היא מביעה דאגה ליורי ומרמזת שלמרות המתיחות ביניהן, יורי חשובה לה והיא חוששת לשלומה. במהלך העלילה נרמז מספר פעמים כי נאצוקי מתמודדת עם קשיים בבית, כולל התעללות מצד אביה, דבר שמוביל לכך שחברותיה נדרשות לעיתים לסייע לה. לאחר מותה של יורי נאצוקי יוצאת מן הכיתה בסערה ומקיאה, ובהמשך היא נמחקת מן המשחק על ידי מוניקה. שיערה ועיניה ורודים, והיא הכי פחות מפותחת מבחינה מינית וגופנית.

 יורי 
(באנגלית: Yuri; ביפנית: ユリ)

אחת מחברות מועדון הספרות. בהמשך היא מתמנה לסגנית הנשיאה של המועדון לאחר מחיקתה של סאיורי. לאורך מרבית המשחק היא מוצגת כנערה שקטה, ביישנית ומהוססת, ולעיתים מתוארת כבוגרת ושקולה יותר משאר חברות המועדון. תחומי העניין שלה כוללים ספרי מתח ואימה, שתיית תה, אכילת שוקולד, אומנות, וכן עיסוק בולט באיסוף סכינים. במהלך העלילה יורי מעניקה לפרוטגוניסט ספר שרכשה שני עותקים שלו; הספר משמש כרמז מקדים לאירועים שיתרחשו בהמשך. היא נוהגת לקרוא בישיבה על הרצפה, דבר שככל הנראה נובע מאי-נוחות פיזית הקשורה לחזה שלה. לאורך המשחק היא נקלעת לעימותים תכופים עם נאצוקי: בתחילה הוויכוחים ביניהן נסובים בעיקר סביב טעם, תחומי עניין ותדמית, ובהמשך הם מסלימים לעימותים אישיים חריפים יותר. בשלב מתקדם נאצוקי מוסרת לפרוטגוניסט מכתב במסווה של שיר, שבו היא מביעה דאגה ליורי ומרמזת שלמרות המתיחות ביניהן, יורי חשובה לה והיא חוששת לשלומה. בהמשך המשחק יורי מתוודה בפני הפרוטגוניסט על אהבתה אליו. לאחר שהשחקן בוחר אם להיענות לרגשותיה או לדחותם, היא מתאבדת בדקירה. בעקבות שיבוש מכוון במנגנוני המשחק, השחקן נותר לצידה לאורך סוף השבוע. מבחינה ויזואלית, גובהה של יורי 1.65 מטר והיא הגבוהה מבין חברות המועדון; שיערה ועיניה סגולים.

 מוניקה 
(באנגלית: Monika; ביפנית: モニカ)

נשיאת מועדון הספרות והאנטגוניסטית במשחק. היא מוצגת כתלמידה מקובלת, שבעבר השתייכה למועדון ה"דיבייט", אך עזבה אותו ובמקומו ייסדה את מועדון הספרות יחד עם שלוש תלמידות נוספות. במהלך רוב המשחק מוניקה מתנהגת בנימוס ומציעה לשחקן עצות שונות, ובמספר הזדמנויות מזכירה כי החלה ללמוד נגינה בפסנתר. לאחר שהדמויות האחרות אינן נגישות עוד, מוניקה פונה אל השחקן באופן ישיר, כולל שימוש בשמו כפי שהוא מופיע במערכת ההפעלה של המכשיר דרכו הוא משחק את המשחק, וחושפת כי הייתה מודעת לכך שהעולם שבו היא נמצאת הוא בסך הכל משחק מחשב. היא מודה שניסתה להשפיע על התנהגותן של הדמויות האחרות כדי לגרום לשחקן להתרחק מהן ולהתמקד בה. לאחר שהשחקן מוחק אותה, מוניקה בהתחלה מרגישה נבגדת, אך זמן קצר אחרי מביעה חרטה על מעשיה ומנסה להשיב את המשחק למצבו הקודם בלעדיה. אולם ההתפתחויות באפילוג מובילות להתערבות נוספת שלה: היא מסירה את סאיורי מן המשחק, ולבסוף מוחקת את המשחק כולו. במהלך כתוביות הסיום מתנגן השיר "Your Reality", ולאחריהן מופיע מכתב פרידה שבה היא מציינת כי פירקה את המועדון משום שלדבריה "לא ניתן למצוא בו אושר", תוך שהיא מודה לשחקן על שהצטרף אליו.

 הפצה 
"דוקי דוקי ליטרצ'ר קלאב!" הופץ לראשונה ב-22 בספטמבר 2017 באתר itch.io, ומאוחר יותר שוחרר ל-Steam. ב-11 ביוני 2021, הורכז כי גרסה מורחבת ומחודשת של המשחק עתידה לצאת ב-30 ביוני של אותה השנה, תחת השם "דוקי דוקי ליטרצ'ר קלאב פלוס!" (!Doki Doki Literature Club Plus). דיסקים של גרסת ה"פלוס" שוחררו באותו יום.

 מודים 
המשחק היווה השראה למודים רבים שנוצרו בידי מעריצים, שהמפורסם שבהם הוא Monika After Story. דן סלוואטו הגיב בחיוב לכל המודים באומרו: "בזכות מנוע Ren'Py, "דוקי דוקי ליטרצ'ר קלאב!" נוח במיוחד ונגיש ליצירת מודים - משהו שאנחנו מקווים שתימשך עוד שנים רבות."

 ביקורות 
בשלושת החודשים הראשונים לאחר שחרורו, המשחק הורד למעלה ממיליון פעמים, וכחודש לאחר מכן חצה את רף שני מיליון ההורדות. הוא התקבל באורח חיובי בקרב מבקרים, וזכה לציון ממוצע של 78 מתוך 100 באתר Metacritic, על סמך שבע ביקורות.

סטיבן ט' רייט מהמגזין PC Gamer תיאר את המשחק כ"מכתב אהבה פוסט-מודרני" לז'אנר שהוא מייצג, והשווה את אופיו למשחקים כמו אנדרטייל ו-Pony Island. מבקרים שונים הדגישו כי אפקט ההפתעה של המשחק נשען על הדמיון החיצוני שלו לרומנים ויזואליים "סטנדרטיים": עיצוב דמויות בסגנון אנימה, מבנה משחק שבו המטרה המוצהרת היא לפתח קשר עם אחת הדמויות, פסקול קליל ועליז, ודמויות שמוצגות תחילה כסטריאוטיפים מוכרים. על פי סקירות אלה, מאפיינים אלו יוצרים תחושה של רומן ויזואלי שגרתי המעודד הזדהות עם הדמויות, ולאחר מכן מנוצלים כדי לערער את תחושת היציבות והשליטה של השחקן.

 מחלוקת 
ב-26 ביוני 2018, בן וולמסלי, נער בן 15 מאנגליה אשר היה מעריץ של "דוקי דוקי", התאבד. הוריו מסרו כי נהג לצייר דמויות מתוך המשחק, וטענו, באופן שגוי, עקב אי-הבנה של המשחק, כי מדובר במשחק מקוון שבו הדמויות יכולות לשלוח הודעות לטלפון של בנם. משפחתו וחוקר מקומי קשרו את המשחק למעשה ההתאבדות, אולם חברים בקהילת "דוקי דוקי" ואחרים טענו כי סביר להניח שוולמסלי סבל מקשיים נפשיים עוד קודם לכן, וכי מצא במשחק הדהוד רגשי למצוקתו.

ימים ספורים לאחר מכן העלתה המגישה ויקטוריה דרבישייר דיון בנושא בתוכניתה ברשת BBC, שבו נשאלה השאלה האם דירוג הגיל 13+ הולם את תכניו של המשחק, המיועד רשמית כמתאים לקהל צעיר. הדיון עורר שיח רחב בתקשורת ובמערכת החינוך הבריטית על אחריות הורית לניטור תכנים מקוונים ועל הצורך בהגברת המודעות לבעיות נפשיות בקרב ילדים ובני נוער. כמה מהמבקרים טענו כי ההורים העבירו את האחריות למשחק עצמו במקום להתמודד עם קשיים נפשיים שהיו קיימים עוד קודם לכן.

קישורים חיצוניים


 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2017