טירופה של חואנה מקסטיליה

טירופה של חואנה מקסטיליה (בספרדית: La Demencia de Doña Juana) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הספרדי לורנסו ואלס, שנוצר בשנת 1866. היצירה נחשבת לאחת מן הדוגמאות הראשונות והמובהקות ביותר לעניין שעוררה דמותה של חואנה הראשונה, מלכת קסטיליה (1479–1555) בקרב ציירים ספרדים במאה ה־19. חואנה הייתה בתם של המלכים הקתולים איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה ופרננדו השני, מלך אראגון, ואמו של קיסר האימפריה הרומית הקדושה, קרל החמישי. היצירה הוצגה בתערוכה הלאומית לאמנויות יפות של שנת 1867 וזכתה בפרס השני. ציורים היסטוריים מסוג זה זכו לעידוד רשמי, והיו לאמצעי לחיזוק הזהות הלאומית דרך אזכורים לתקופות מובהקות בתולדות ספרד, כגון שלטון המלכים הקתולים וההתרחבות האימפריאלית תחת קרל החמישי. מגמה זו הגיעה לשיאה ביצירתו של פרנסיסקו פראדייה דוניה חואנה המשוגעת (1877), שתוארה כמיזוג עליון של מרכיבי סיפורה של המלכה, המשקפת את מסורת הרומנטיציזם ואת המתח שבין אהבה, כבוד ומוות.

 תיאור היצירה 
250px|ממוזער|שמאל|"דוניה חואנה המשוגעת" (1877) מאת פראנסיסקו פראדייה מציג את שיאה של מגמת העיסוק בדמותה של חואנה מקסטיליה באמנות הספרדית. בהשוואה ל"טירופה של חואנה מקסטיליה" (1866) מאת לורנסו ואלס, בולט כאן הדגש הרומנטי על המתח שבין אהבה, כבוד ומוות. פראדייה יוצר מיזוג עליון של מרכיבי סיפורה של חואנה, לעומת ההבעה הרוחנית המאופקת אצל ואלס. שני הציורים מדגישים את טירופה של המלכה ואת דבקותה בבעלה גם לאחר מותו, כל אחד בדרכו.

הציור מתאר את המלכה חואנה עומדת בדממה רוחנית לצד מיטת אפריון פתוחה למחצה, שבה מונחת גופתו של בעלה, פליפה היפה. מאחוריה כיסא גדול הנושא את סמלה, ולצידה שני אצילים ואיש כמורה מחצרה, המנסים לשכנעה לחדול ממסירותה לגופה. חואנה, בלבוש קטיפה מהודר, ראשה מכוסה, מחרוזת תפילה תלויה ממתניה, ושערה פרוע, מצביעה בידיה בתנועה שקטה לסימן שתיקה. ידה המוארת והמעוצבת היא מרכז הקומפוזיציה, וכל יתר הדמויות והריהוט מוצגים כתפאורה. פרחים נבולים פזורים על השטיח, ומעניקים לסצנה נופך פיוטי רגוע. התאורה מדגישה את נפח הדמויות, משתלבת באיפוק בחלל, ומחוללת אווירה מסתורית סביב מיטת המוות. הצבעוניות מאופקת, בהתאם לריאליזם הספרדי בן התקופה. פניהם של המשתתפים מתוארים באופן ישיר ומעורר תחושת היכרות, כשלפי התיאור צוירו ממודלים חיים.

 פרשנות 
לצד הציור בקטלוג התערוכה של 1867 צורף תיאור שנבחר על ידי ואלס עצמו. לפי הטקסט, חואנה הורתה להוציא את גופת בעלה מן הארון ולהניח אותה במיטה מקושטת. היא הסתמכה על דבריו של נזיר קרטוזיאני שסיפר לה על מלך שקם לתחייה ארבע־עשרה שנה לאחר מותו. בשל כך, סירבה להתרחק מהגופה, נותרה לצידו כל העת, וציפתה לרגע שבו יתעורר. כל ניסיונות אנשי חצרה לשכנעה לא הועילו, והיא השיבה להם בתנועת שתיקה ובהוראה להמתין. הציור מתאר את המלכה כמשמרת שקטה על גופת בעלה, חדורת אמונה שלמה. הקומפוזיציה נמסרת באיפוק חזותי ובדרמה שקטה, ומעוררת תחושת הזדהות עמוקה עם מצבה של המלכה ברגעי טירופה.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:מוזיאון הפראדו