קרלוס הרביעי מלך ספרד ומשפחתו

קרלוס הרביעי מלך ספרד ומשפחתו הוא דיוקן קבוצתי רחב ממדים שצייר פרנסיסקו דה גויה בשנת 1800, זמן קצר לאחר שמונה לצייר החצר הראשי של הכתר הספרדי. היצירה מתארת את משפחת המלוכה הבורבונית בשלמותה ומוצגת כאחת היצירות המרכזיות של גויה במוזיאון הפראדו. כבר בעת יצירתה עוררה התמונה תשומת לב בשל הישירות הבלתי שגרתית שבה הוצגו בני המשפחה, ובשל המתח שבין ייצוג רשמי לבין תחושה של תיעוד אנושי גלוי.

 תיאור היצירה 
במרכז הקומפוזיציה ניצבים המלך קרלוס הרביעי והמלכה מריה לואיסה מפארמה, מוקפים בילדיהם ובקרובי משפחתם, המסודרים בקבוצות על פני הבד. הדמויות עומדות בחזית התמונה, כמעט ללא עומק חללי משמעותי, ויוצרות תחושה של קרבה ישירה לצופה. משמאל נראים יורש העצר פרננדו, אחיו האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה, אחות המלך מריה חוספה ואישה צעירה שזהותה אינה מזוהה. מימין מופיעים בני משפחה נוספים, ובהם בתם מריה לואיסה עם בנה, ובעלה לואיס מבורבון. גויה עצמו מופיע בצללים מאחור, בדומה להצבת האמן ביצירת לאס מנינאס של דייגו ולאסקס.

 פרשנות 
פרשנות היצירה שנויה במחלוקת. מבקרים והיסטוריונים רבים ראו בה סאטירה סמויה ואף קריקטורה של בית המלוכה, תוך הדגשת גסות, ריקנות או ניתוק רגשי. אחרים טענו כי גויה פשוט תיאר את בני המשפחה כפי שנראו באמת, ללא ניסיון לייפות או להשפיל. הטקסטים מדגישים כי גויה היה צייר חצר נאמן, וכי המלוכה לא ראתה בציור עלבון אלא ייצוג הולם. הדואליות בין פאר חיצוני לבין חשיפה אנושית יוצרת מתח מתמשך בין ביקורת לבין נאמנות מוסדית.

הציור מציג שליטה יוצאת דופן באפיון אינדיבידואלי של הדמויות. גויה מדגיש את הבגדים העכשוויים, התכשיטים והעיטורים המלכותיים, ובהם מסדר גיזת הזהב, עיטורי מסדר קרלוס השלישי והצלבים השונים. משיכות המכחול חופשיות במיוחד בפרטים הדקורטיביים, והאור נשבר על המתכות והבדים ויוצר זוהר חמים. לצד הפאר, ניכרת הקפדה על תיאור פנים לא אידיאליזציוני, המדגיש קמטים, הבעות קפואות ומבטים מרוחקים.

 הקשר היסטורי ומשמעות 
הציור נוצר בתקופה רגישה, זמן לא רב לאחר המהפכה הצרפתית, ובטרם הפלישה הנפוליאונית לספרד. למרות המראה הבטוח והמפואר של המשפחה, ההיסטוריה העתידית חשפה את שבריריות שלטונם. כיום היצירה מוצגת בפראדו כחלק מאוסף המלוכה לשעבר, ונחשבת לאחת הפסגות של דיוקן החצר האירופי, המשלבת ייצוג כוח עם מבט חודר על טבע האדם.
250px|ממוזער|שמאל|לאס מנינאס, דייגו ולסקס

ביצירה נרקמת מערכת יחסים מורכבת בין הדמויות באמצעות קומפוזיציה, מבטים ומיקום בחלל, המשקפים היררכיה שושלתית לצד ריחוק רגשי. במרכז ניצבים המלכה מריה לואיסה והמלך קרלוס הרביעי, מוקפים בילדיהם ובקרובי משפחתם, כאשר הסידור מדגיש רצף שלטוני ודורי ולא אינטימיות משפחתית. המלכה מוארת במלואה ואוחזת בילדיה הצעירים, ומוצגת כציר המאחד של המשפחה וכדמות דומיננטית, בעוד המלך משמש חוליה מקשרת בין קבוצות ולא מוקד רגשי. יורש העצר פרננדו מוצב משמאל בתנוחה המזכירה את אביו, מה שמבליט את שאלת הירושה, אך מבטיו והצללים סביבו יוצרים תחושה של מתח מרומז. יתר הדמויות ערוכות בקבוצות קטנות, לעיתים מופנות זו מזו, כאשר רוב המבטים מופנים החוצה אל הצופה ולא זה אל זה, דבר המחזק תחושת פורמליות וריחוק. נוכחותו של גויה עצמו ברקע, שקוע בצללים ומביט אל מחוץ לסצנה, מדגישה את מעמדו כמתבונן וכיוצר השולט במבנה היחסים מבלי להשתתף בהם, ובכך הופכת התמונה כולה להצגה חזותית של משפחה מלכותית כקולקטיב היררכי ולא כיחידה רגשית מגובשת.

 השוואות ליצירות אחרות 
היצירה מושווית פעמים רבות ללאס מנינאס של דייגו ולאסקס, הן בשל הצבת האמן בתוך הסצנה והן בשל מבנה קבוצתי מורכב. עם זאת, בניגוד לעומק החללי ביצירת ולסקס, גויה מצמצם את המרחב ומקרב את הדמויות לצופה, מה שיוצר תחושה כמעט חונקת. ההשוואה לדיוקן משפחת פליפה החמישי מאת לואי מישל ואן לו מדגישה את השוני בין אידיאליזציה קלאסית לבין ריאליזם חודר. גויה עצמו השתמש בפתרונות דומים גם ביצירות קבוצתיות קודמות כמו משפחת האינפנטה דון לואיס ודוכס ודוכסית אוסונה וילדיהם.
ממוזער|מקרא דמויות

הדמויות בציור
 (1) האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה (1788–1855) – בנו השני של המלך
 (3) פרננדו השביעי לעתיד (1784–1833) – בנו הראשון של המלך
 (4) מריה יוזפה (1744–1801) – אחותו של המלך
 (5) מריה אנטוניה מנאפולי וסיציליה – עד ליצירת היצירה, היא טרם נישאה לפרננדו השביעי (אך היה צפוי לעשות זאת בעתיד הקרוב; זה עשוי להסביר את ההסתרה המכוונת של פניה)
 (6) מריה איזבלה מספרד (1789–1848) – בת המלך
 (7) מריה לואיסה מפארמה (1751–1819) – אשתו של המלך
 (8) האינפנטה פרנסיסקו דה פאולה מספרד (1794–1865) – בנו הצעיר של המלך
 (9) קרלוס הרביעי, מלך ספרד (1748–1819) – מלך
 (10) דון אנטוניו פסקואל (1755–1817) – אחיו של המלך
 (11) קרלוטה חואקינה מספרד (1775–1830, רק חלק מהראש נראה לעין) – בתו הבכורה של המלך
 (12) לודוביקו הראשון, מלך אטרוריה (1773–1803) – חתנו של המלך
 (13) תינוקם קרלו השני, דוכס פארמה (1799–1883), דוכס פארמה לעתיד
 (14) אשתו מריה לואיסה, דוכסית לוקה (1782–1824) – בת המלך

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:דיוקנאות
קטגוריה:פרנסיסקו דה גויה