מבצר אוברהייד

מבצר אוברהייד (בצרפתית: Ouvrage de l'Oberheid) הוא מבצר רגלים קטן שנבנה כחלק מקו מאז'ינו על גבולה של צרפת עם לוקסמבורג.

ב-1940, במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה במלחמת העולם השנייה, פלשו הגרמנים לצרפת דרך בלגיה ועקפו את רובו של קו מאז'ינו. בתקופה זו היה המבצר נתון לירי של הארטילריה הגרמנית ולניסיונות חדירת חיילי רגלים גרמנים ונדרש ירי ארטילרי של המבצרים הצרפתים השכנים כדי למנוע את כיבוש המבצר. עם כניעת צרפת לגרמניה נאלצו לוחמי המבצר להיכנע לגרמנים.

המבצר, שכלל רק בלוק לחימה אחד, נבנה באופן שונה מרוב מבצרי קו מאז'ינו בכך שלא נחפר לעומק האדמה ולא התקיימה בו הפרדה ברורה בין הכניסות אליו לבין בלוקי הלחימה.

המבצר שייך כיום לצבא צרפת שתחזק אותו עד שנות ה-80 אז ננטש וסבל משוד הציוד שבו ומוונדליזם עד שלצבא לא נותרה ברירה אלא לחסום את הכניסות אליו.

ב-1989 החלה לפעול עמותת שימור מקומית כדי לשפץ מספר ממבצרי קו מאז'ינו ומבצר אוברהייד ביניהם. עקב חסימת הכניסות אליו שופץ רק חלקו החיצוני של המבצר והוא הפך לנקודת ציון במסלול הליכה רגלי שעובר דרך כ-10 מבצרים.

 רקע 
הדוקטרינה הצבאית שעמדה מאחורי בניית קו מאז'ינו הייתה של הגנה סטטית. גישה זו התקיימה בצרפת עוד מהמאה ה-17 כשסבסטיאן דה וובאן בנה את ביצורי וובאן.

צרפת המשיכה לדבוק בדוקטרינה זו גם בשלהי המאה ה-19, כשבעקבות התבוסה במלחמת צרפת–פרוסיה, הקימה בכל גבולותיה את מערכת הביצורים סרה דה ריבייר. על אף שמבצרים אלו היו כבר מיושנים במלחמת העולם הראשונה הם לקחו חלק במערכה זו וחלקם אף נהרס כליל מאש ארטילריה גרמנית כבדה.

ב-1920, לאחר המלחמה, המשיכו הצרפתים לדבוק בדוקטרינת ההגנה הסטטית כשתכננו את קו מאז'ינו. התכנון הובל על ידי "ועדת ארגון האזורים המבוצרים" (CORF)  כשמבצר אוברהייד היה אחד ממבצרי קו זה שתוכנן על ידי הוועדה.

 עקרונות בניית מבצרי קו מאז'ינו 
מבצרי הקו נבנו לרוב לפי עקרונות שהתוותה ועדת CORF והם כללו:
 קיבוץ מבצרים לסקטורים
 מרחקים בין המבצרים המאפשרים הגנה הדדית בירי ארטילרי
 עמדות חיל רגלים בין המבצרים המרכזיים
 בנייה תת-קרקעית
 מרחק בין הכניסה למבצר והאזור המנהלי לאזור המבצעי כדי למנוע חדירת אויב לאזור המבצעי
 חלוקה לבלוקים כשכל בלוק כלל שילוב של תותחים, מקלעים ותצפיות (בהתאם להגדרתו כבלוק ארטילריה, רגלים או משולב)

 מקום המבצר 
המבצר הוא חלק "ממבצרי גזרת טיונוויל"  ונמצא כשני ק"מ מדרום לכפר פיקסם  וכשלושה ק"מ מצפון לכפר סנטזיש . המבצר נמצא במחוז מוזל שבחבל גראנד אסט וממערב לנהר המוזל.

המבצר קיבל את המספור A14 ונבנה בחצי המרחק בין מבצר קובנבוש A13 מצפונו למבצר גלגנברג A15 מדרומו. בהתאם לדיסציפלינה בה נבנה קו מאז'ינו קיבל מבצר אוברהייד הגנה ארטילרית מהמבצרים בסביבתו כמו מבצר סטריש A11, מבצר קובנבוש, מבצר גלגנברג ומבצר מטריש A17.

בסביבת המבצר נבנו מספר מצדיות לחיל רגלים להגן על המרווחים בין המבצרים הראשיים.

 מבנה המבצר 
בגלל היותו של מבצר אוברהייד מבצר קטן שיועד רק לחיל רגלים חלק מעקרונות בניית מבצרי קו מאז'ינו לא התקיימו בו. המבצר היה בנוי מבלוק בטון מסיבי אחד כשעמדות הירי מופנות לצפון מזרח והכניסה לא הייתה מופרדת אלא נבנתה בצידו הדרום מערבי. כמו כן לא כלל המבצר חלק תת-קרקעי כמו רוב מבצרי הקו.

החלק המבצעי כלל:
 שתי עמדות ירי כשכל עמדת ירי כללה שני חרכי ירי למקלע כפול  ומצדית לתותח נ"ט 47 מ"מ מדגם 1934.
 החלק העליון עליו נבנה צריח נייד למקלע כפול מדגם 1935  וארבעה צריחים משולבים לתצפית ומקלע .

בתוך המבצר הותקנו שני גנרטורים שגיבו את רשת החשמל הארצית. בנוסף נבנו בתוך המבצר מגורים לחיילים, מטבח, חדר אוכל, שירותים ומחסן תחמושת. מאחר שלא נדרשה למבצר תחמושת כבדה לא היה צורך ברשת מסילות רכבת להובלתה.

 ההיסטוריה של המבצר 
 הקמת המבצר 
"ועדת ארגון האזורים המבוצרים" (CORF)  אישרה ב -1930 את בניית המבצר. עבודות הבנייה נמסרו לחברת "ורדן-פורטיפיקיישן" (Verdun-Fortifications) והבנייה נמשכה עד 1935 בעלות של שמונה מיליון פרנקים.

עם סיום הבנייה הוצבו במקום 78 חיילים מרגימנט הרגלים ה-168 .

 מלחמת העולם השנייה 
ב-10 במאי 1940 פתחו הגרמנים ב ופלשו לצרפת דרך הארדנים כדי לעקוף את הביצורים החזקים של קו מאז'ינו. מהלך זה הביא לכך שהמבצרים באגף הצפוני של קו מאז'ינו הם אלו שבעיקר לקחו חלק במערכה.

מבצר אוברהייד, שהיה רחוק מראש הגשר הגרמני, לא לקח חלק מרכזי במערכה אך הופגז על ידי הארטילריה הגרמנית. בנוסף ניסו חיילי רגלים גרמנים לכבוש את המבצר, פעולה שחייבה את המבצרים השכנים, מבצר קובנבוש ומבצר גלגנברג לירי ארטילרי על סביבות המבצר כדי להדוף את הגרמנים.

בסופו של דבר, במסגרת הסכם שביתת הנשק בין גרמניה הנאצית וצרפת שנחתם ב-22 ביוני, הורו מפקדי צבא צרפת לחיילי המבצרים להיכנע. מספר מפקדי מבצרים, ומפקדי מבצר אוברהייד ביניהם, נכנסו למשא ומתן עם הגרמנים על תנאי הכניעה ורק ב-30 ביוני נכנעו החיילים והלכו לשבי הגרמני.

בשלהי 1944 שוחרר המבצר על יד בעלות הברית.

 לאחר המלחמה 
עם סיום מלחמת העולם השנייה נמצא שבתקופה בה היה המבצר תחת כיבוש גרמני הייתה הפגיעה בו מינימלית ורוב הציוד נשמר במצב תקין.

בתקופת המלחמה הקרה חששה צרפת ממתקפה של חברות ברית ורשה על מדינות מערב אירופה לכן הפכה רבים ממבצרי קו מאז'ינו למחנות צבא ולעמדות תותחים.

לאחר פיתוח הנשק הגרעיני בצרפת ירד החשש ממתקפה מהמזרח ולאור עלויות תיחזוק המבצרים החל צבא צרפת למכור את המבצרים בשוק הפרטי. ברוב המקרים היו הרוכשים איכרים שרצו לעבד את האדמות שמעל המבצר. במספר מקרים היו אלו עמותות שימור מורשת שרכשו את הזכויות על מבצרים ושיפצו אותם לטובת ביקורים של הציבור.

מבצר אוברהייד המשיך להיות בבעלות הצבא אך תוחזק על ידי גורם פרטי. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הודיע הצבא על כוונתו להשתלט שוב על המבצר דבר שריפה את ידיו של הגורם האזרחי וגרם לו לזנוח את תחזוקת המבצר. הזנחה זו הביאה להתגברות פעולות השוד והוונדליזם בתוככי המבצר. נזקים אלו הביאו את הצבא להחליט לחסום באדמה את הכניסות למבנה.

ב-1989 הוקמה עמותת מורשת בשם "עמותת A15" לשימור מבצר גלגנברג A15. עם הזמן הרחיבו מתנדבי העמותה את עבודות השימור למבנים נוספים השייכים לקו. ב-2007 התאחדה העמותה עם עוד שתי עמותות שימור מקומיות והעמותה המאוחדת נקראת "עמותת קו מאז'ינו של קטנום וסביבתה" (Ligne Maginot de Cattenom et Environs). לאור חסימת הכניסות למבצר אוברהייד הוחלט בעמותה לכלול רק את חלקו החיצוני בתוכנית השימור של העמותה המאוחדת. לפי אתר העמותה היא מטפלת בשיקום תשעה מבצרים ומצדיות וכן יצרה שביל הליכה המחבר את המבנים.

 לקריאה נוספת 
 Mary, Jean-Yves; Hohnadel, Alain; Sicard, Jacques. Hommes et Ouvrages de la Ligne Maginot, Tome 1. Paris, Histoire & Collections, 2001. 
 Mary, Jean-Yves; Hohnadel, Alain; Sicard, Jacques. Hommes et Ouvrages de la Ligne Maginot, Tome 2. Paris, Histoire & Collections, 2003. 
 Mary, Jean-Yves; Hohnadel, Alain; Sicard, Jacques. Hommes et Ouvrages de la Ligne Maginot, Tome 3. Paris, Histoire & Collections, 2003. 
 Mary, Jean-Yves; Hohnadel, Alain; Sicard, Jacques. Hommes et Ouvrages de la Ligne Maginot, Tome 5. Paris, Histoire & Collections, 2009. 
 Allcorn, William. The Maginot Line 1928-45. Oxford: Osprey Publishing, 2003. 
 Kaufmann, J.E. and Kaufmann, H.W. Fortress France: The Maginot Line and French Defenses in World War II, Stackpole Books, 2006. 
 Kaufmann, J.E., Kaufmann, H.W., Jancovič-Potočnik, A. and Lang, P. The Maginot Line: History and Guide, Pen and Sword, 2011. 

 קישורים חיצוניים 
 עמותת שימור מבצרי קו מאז'ינו במחוז קטנום, באתר forticat.com
 מבצר אוברהייד, באתר alsacemaginot.com 
 מבצר אוברהייד, באתר lignemaginot.com 
 מבצר אוברהייד, באתר mablehome.com (בארכיון האינטרנט) 
 מבצר אוברהייד, באתר wikimaginot.eu (בארכיון האינטרנט)
 מבצר אוברהייד, באתר tracesofwar.com
 מבצר אוברהייד, באתר festungsbauten.de 
 מבצר אוברהייד, באתר wikimapia.org

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה
אוברהייד
אוברהייד
קטגוריה:גראנד אסט: מבנים