שקיעת השמש (פרנסואה בושה)

שקיעת השמש (בצרפתית: Le Couché du Soleil, באנגלית: The Setting of the Sun) הוא ציור שמן גדול ממדים מאת האמן הצרפתי פרנסואה בושה. היצירה נוצרה בשנת 1752 והוזמנה בידי מאדאם דה פומפדור כמודל בגודל מלא לאריג שטיחי גובלן. היצירה היא אחת משתי עבודות משלימות, לצד זריחת השמש, ויחד הן נועדו לקשט את חדר השינה המלכותי בארמון בלוו שבין פריז לוורסאי. כיום הציור מוצג בגרם המדרגות הראשי של אוסף וולאס שבלונדון.

250px|ממוזער|שמאל|זריחת השמש, ציור שהוא פנדנט לציור שקיעת השמש
 תיאור היצירה 
הציור מתאר את אפולו, אל השמש במיתולוגיה הרומית, כאשר הוא חוזר ממסעו היומי בשמים. הנימפה תטיס מקבלת את פניו על סף הים, ברגע מלא הוד שבו השמש שוקעת ומאירה את המים, העננים והדמויות באור רך. הקומפוזיציה משלבת באופן הרמוני דמויות אנושיות, גלים, עננים ואור. בושה יוצר באמצעות תנועה, צבע ואור תחושת התרוממות ואלגוריה עזה של טבע, כוח ואלוהות.

 פרשנות 
שקיעת השמש היא יצירה שנושאת מטען פוליטי סימבולי משמעותי. מאדאם דה פומפדור, פטרונית האמנות ורעייתו הלא רשמית של לואי החמישה עשר, מלך צרפת, הזמינה את הציור והציבה אותו כחלק מתפאורת היוקרה של ארמון בלוו. באותה תקופה שימשה פומפדור לא רק כפילגש, אלא גם כיועצת וכמעצבת מדיניות. ביצירה זו רמז בושה, בין השאר, להשוואה בין שלטון לואי החמישה עשר לבין זה של לואי הארבעה עשר. הצבת דמות אפולו, המסיים את מסעו היומי, שימשה כמטפורה לשלטון מאיר, מסודר ורציונלי.

הקבלה זו מתחזקת באמצעות התייחסויות סגנוניות לאמנים צרפתים בני המאה השבע עשרה, בהם הפסל ז'יררדון והצייר ז'ובנה, וכן להשוואה בין פומפדור עצמה לבין מאדאם דה מנטנון, המאהבת והאישה הסודית של לואי הארבעה עשר. בכך הציור אינו רק ייצוג מיתי של תנועה קוסמית, אלא גם מסר פוליטי מעודן של המשכיות, סדר והדר.

 השוואה 
היצירה מוצגת יחד עם זריחת השמש כזוג אלגורי. על פי תחריט בן התקופה מאת גבריאל דה סן אובין, הציור זריחת השמש הוצג בצד שמאל, ושקיעת השמש בצד ימין. שניהם נחשבו לציורים יוצאי דופן באיכויותיהם. הקומפוזיציות מצטיינות בשילוב טבעי של אור, מים ודמויות מיתולוגיות, ומהוות דוגמה מובהקת לסגנון הרוקוקו בצרפת במאה השמונה עשרה. בכך הציור משתלב בדיאלוג אמנותי עם אמני התקופה ועם תפיסות ביקורת האמנות של רוז'ה דה פייל, שראה ברושם הראשוני את אחד המרכיבים החשובים בציור.

 תולדות הבעלות 
הציור שקיעת השמש נרכש בתחילה על ידי מאדאם דה פומפדור, שהזמינה אותו ישירות מבושה. לאחר מותה נמכר הציור בפריז ב־28 באפריל 1766 (מספר 14 בקטלוג המכירה). לאחר מכן עבר לאוסף של ד'אנרי, ובהמשך נרכש על ידי לואי פייר סילבן מרשל דה סינסי, וב־1771 כבר היה ברשותו. לאחר מכן עבר לרשותו של לואי רוז'ה מרשל דה סינסי, ובמכירה שנערכה בפריז ב־29 באפריל 1789 (מספר 15 בקטלוג) נמכר הלאה. בשלב מאוחר יותר נרכש על ידי הברון דה קומאי, שהציע אותו למכירה בפריז ב־2 באוגוסט 1855. לבסוף התקבל לאוספו של ריצ'רד סימור קונווי, המרקיז הרביעי מהרטפורד, אשר אוסף האמנות שלו מהווה את הבסיס למוזיאון וולאס.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורים באוסף וולאס
קטגוריה:פרנסואה בושה: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:אפולו
קטגוריה:רחצה באמנות