מיכאיל קזיניק

מיכאיל קזיניק (ברוסית: Михаил Семёнович Казиник; נולד ב-13 בנובמבר 1951) הוא מרצה למוזיקה, מוזיקולוג, כינורן ופסנתרן, מנחה טלוויזיה ורדיו וסופר רוסי-שוודי, הפועל בעיקר בשוודיה. קזיניק ידוע כמי שמקרב את המוזיקה הקלאסית לקהל רחב באמצעות קונצרטים־הרצאות, תוכניות רדיו וטלוויזיה וספרים פופולריים על תרבות ומוזיקה.

 קורות חיים 
קזיניק נולד בלנינגרד שבברית המועצות (כיום סנקט פטרבורג) במשפחה יהודית. בשנת 1953 עברה משפחתו לעיר ויטבסק שבבלארוס, ושם החל ללמוד כינור ופסנתר בגיל שש. בשנת 1958 התקבל לבית הספר למוזיקה לילדים מס' 1 בויטבסק, וב-1968 המשיך ללימודים בבית הספר למוזיקה בעיר.

בשנים 1970–1975 למד בקונסרבטוריון הממלכתי של בלארוס במינסק, אותו סיים בהצטיינות. לאחר סיום לימודיו היה סולן, מרצה ומוזיקולוג בפילהרמונית הממלכתית של בלארוס, ונתן קונצרטים־הרצאות בערים רבות ברחבי ברית המועצות.

לאחר אירועי אוגוסט 1991 החליט לעבור לשוודיה, השתקע בסטוקהולם וקיבל אזרחות שוודית. בשוודיה שיתף פעולה עם הבמאי יורי לדרמן ותיאטרון "Teaterstudio Lederman", והשתתף בין היתר בהפקת המחזה "מוצרט נגד סליירי". במקביל הוזמן להרצות במוסדות אקדמיים שונים, והמשיך לשלב פעילות כמבצע וכמרצה.

 פעילות טלוויזיונית ורדיופונית 
בשנות ה-2000 יצר והנחה קזיניק את סדרת הטלוויזיה Ad Libitum או בטיסה חופשית, סדרת תוכניות מוזיקליות־עיתונאיות שבהן הציג יצירות של מלחינים שונים וניסה להראות כי המוזיקה הקלאסית יכולה להיות חלק מחיי היום־יום. התוכנית שודרה בערוצי הטלוויזיה הרוסיים TV Center ו־TVCI, וחלק מפרקיה שודרו גם בערוץ השוודי Axess TV.

ב-2007 השתתף בסרט התיעודי של איגור שאדחן טיסה מעל ויטבסק, המוקדש לעיר הולדתו וליצירתו של מארק שאגאל, שבו הופיע כמדריך וכמספר.

מאז 2007 הוא מחבר ומנחה התוכנית מוזיקה שחזרה (ברוסית: «Музыка, которая вернулась») בתחנת הרדיו הרוסית "אורפאוס". בשנים 2009–2012 ושוב ב-2016 היה מחבר ומנחה התוכנית סימנים סודיים של תרבות (ברוסית: «Тайные знаки культуры») בתחנת הרדיו "סילבר ריין".

מ-2011 הוא מגיש את סדרת המיני־תוכניות התווים שהחליפו את העולם (ברוסית: «Ноты, которые изменили мир») בערוץ "דוז'ד". בסדרה זו הוא משלב ביצוע מוזיקלי עם הסבר על חיי המלחינים ודרכי ההאזנה למוזיקה קלאסית.

 פעילות קונצרטית 
קזיניק מרבה להופיע בקונצרטים־הרצאות וערבי תרבות ברוסיה, בבלארוס, באוקראינה, בלטביה, במדינות סקנדינביה, בגרמניה, בהולנד, בארצות הברית ובמדינות נוספות. במפגשים אלה הוא משלב ביצועים בכינור ובפסנתר עם סיפורים על היסטוריית האמנות והמוזיקה, ומשתדל לרתום את קהל השומעים להתלהבותו מן המוזיקה הקלאסית. חלק ניכר מפעילותו מוקדש לקונצרטים לילדים, שבהם הוא מבקש להפיג את הפחד ממוזיקה קלאסית ולהציג אותה כחוויה חיה ומשחקית.

מאז 2011 הוא מקיים מדי שנה בריגה (לטביה), יחד עם מפיקת הפסטיבל גלינה פולטורק, את פסטיבל המוזיקה הבין־לאומי "ימי קזיניק" (ברוסית: «Дни Казиника»). במסגרת הפסטיבל נערך בין השאר תחרות בין־לאומית לנגנים ולזמרים צעירים בשם "כוכבים עולים" (ברוסית: «Восходящие звёзды»).

 חינוך ותפיסת בית הספר 
קזיניק מרבה לעסוק בשאלות של חינוך ותרבות בית־ספרית, וטוען כי בית הספר המודרני, ברוסיה ובעולם, מטפח אצל הילדים "חשיבה קליפית" וידע מקוטע שאינו יוצר תמונה שלמה של העולם. לדבריו, מערכת החינוך "ממלאת את ראשי הילדים כמו שק קש, במידע רב שרובו לא ישמש אותם לעולם, אך אינה מפתחת בהם צמא לידיעה ויכולת לראות את הקשרים בין תחומים שונים באמצעות תרבות, אמנות ומתמטיקה".

את השקפתו הוא מנסה ליישם בבתי ספר אחדים, ובהם בית הספר הפרטי "7 מפתחות" בצ'ליאבינסק, שבו פותחו שיעורים אינטגרטיביים שהוא מכנה "שיעורים גליים־מורכבים", וכן ניסויים חינוכיים בעיר ויקסה. באוקטובר 2017 נפתחה בטיומן "קולטורה. בית הספר של העתיד" – מסגרת חינוכית הפועלת לפי שיטתו של קזיניק.

 דעות 
קזיניק מצהיר על עצמו כמבקר חריף של המשטר הקומוניסטי הסובייטי, וסבור כי המשטר השמיד את "מיטב בני ארצו" במחנות גולאג, גם אם נוצרו באותה תקופה מיתוסים ואידיאלים תרבותיים חשובים. הוא מבקר את מושג הדמוקרטיה המודרנית, וטוען כי "דמוקרטיה אמיתית" צריכה להעניק כוח והשפעה לאנשים בעלי השכלה רחבה וראייה ארוכת טווח, ולא ל"אוכלוס" חסר השכלה.

 משפחה 
אביו, סמיון מיכאילוביץ' קזיניק, היה מהנדס מכרות שמוצאו מהעיירה צ'רייה במחוז צ'אשניקי שבבלארוס. אמו, בלה גריגורייבנה לוינה, עבדה במפעל לגרביים ולסריגים בויטבסק, ומוצאה מעיר צ'שניקי. רעייתו טטיאנה, ולזוג בן, הכנר בוריס קזיניק, הפועל אף הוא בשוודיה.

 ספרים נבחרים 
 "Тайны гениев" – ספר פופולרי על יצירתם של גאוני תרבות ומוזיקה (מהדורות אחדות מאז 2010).
 "Тайны гениев-2, или Волновые пути к музыке" (2010).
 "Приобщение. Слово. Музыка. Жизнь" (2014).
 "Буравчик в стране Света" – ספר לילדים על תרבות ומוזיקה (2015).
 "Погружение в музыку, или Тайны гениев-2" (2017).
 "Музыкальные антидепрессанты" (2020).
 "Музыкальные парадоксы" (2022).

 קישורים חיצוניים 


 ערוץ רשמי של מיכאיל קזיניק ביוטיוב


 הערות שוליים 

קטגוריה:מוזיקאים רוסים
קטגוריה:פסנתרנים רוסים
קטגוריה:כנרים רוסים
קטגוריה:מוזיקולוגים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה רוסים
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:ילידי 1951