רופרט ברוק

רופרט צ'אונר ברוק (באנגלית: Rupert Chawner Brooke, נולד ב-3 באוגוסט 1887, מת ב-23 באפריל 1915), היה משורר אנגלי שהתפרסם בשיריו האידיאליסטיים, אותם כתב במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
חייו המוקדמים

ממוזער|שמאל|מקום הולדתו של ברוק בראגבי, 2017

רופרט ברוק נולד בראגבי כילד השלישי מתוך ארבעה, לאב שהיה מורה בבית ספר.

ממוזער|ימין|רופרט ברוק (מימין) עם אחיו הצעיר אלפרד (1898)

רופרט ברוק עשה את לימודיו התיכוניים בבית הספר בראגבי. ב-1906 החל בלימודים קלאסיים באוניברסיטת קיימברידג', שם הפך בולט מאד מבחינה אינטלקטואלית, אומנותית וחברתית, כאשר חלק מכך ניתן לייחס ליופי תוארו. בין היתר, נבחר לנשיא האגודה הפביאנית המקומית, והיה פעיל מאוד בתחום התיאטרון. הקשרים שיצר באותה תקופה, הן בתיכון, הן באוניברסיטה (בין מכריו היה גם ג'ורג' מאלורי), ליוו אותו וטבעו חותם משמעותי על המשך חייו. באותן תקופות היו לו כמה רומנים הומוסקסואליים.

קריירה
רופרט ברוק יצר קשרים עם חבורת בלומסברי. כמו כן נכלל ברוק בקבוצת 'המשוררים הג'ורג'יאניים' (Georgian Poets), שפעלו בראשית תקופת מלכותו של ג'ורג' החמישי. הקבוצה כללה גם, בין היתר, את רוברט גרייבס, ד. ה. לורנס, זיגפריד ששון ואחרים. 
כן היה חבר חשוב בקבוצת דיימוק (Dymock), על שם כפר בשם זה בגלוסטרשייר, בו עשה זמן מה לפני מלחמת העולם הראשונה, ושבין חבריה היו גם רוברט פרוסט ואחרים. באותה תקופה החל בקשרים רומנטיים עם נשים. הפרידה מאחת מהן, קת'רין 'קה' קוקס (Cox), תרמה למצב נפשי מעורער, עד כדי התמוטטות עצבים, ממנו סבל. כדי לשקם את עצמו, ערך מסעות, תחילה בגרמניה, ואחר כך בצפון אמריקה, ממנה חזר דרך פולינזיה.

מלחמת העולם הראשונה
ממוזער|רופרט ברוק כקצין, 1914
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ברוק התגייס כתת-קצין ליחידה רגלית אשר היוותה חלק מן הצי המלכותי, ובתחילת אוקטובר 1914, לקח חלק בהגנת העיר וסביבתה במהלך המצור על אנטוורפן.

בתחילת 1915 הגיעו שירים של ברוק אודות המלחמה לתודעה הציבורית הבריטית. תחילה פורסמו הסונטה "המתים" (The Dead) והסונטה "החייל" (The Soldier), ובהמשך, במאי (כבר לאחר מותו, ר' להלן), כל חמש הסונטות מתוך האוסף "1914 ושירים אחרים" אותו כתב.

מותו
ב-28 בפברואר 1915, רופרט ברוק הפליג למצרים עם חיל המשלוח הבריטי לגליפולי. בהגיעו למצרים, חלה בדלקת הקיבה והמעיים ומצבו הסתבך עקב עקיצת יתוש אשר גרמה לו לאלח דם. הוא אושפז באוניית בית חולים צרפתית, אשר הצטרפה לכוח המיועד לנחיתה בגליפולי. כאשר האונייה הייתה סמוך לאי היווני סקירוס, ברוק הלך לעולמו ונקבר באותו אי. מספר שבועות אחרי מותו, נהרג אחיו בקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.

לקריאה נוספת

Brooke, Rupert, Letters From America with a Preface by Henry James (London: Sidgwick & Jackson, Ltd, 1916; repr. 1947).

Dawson, Jill, The Great Lover (London: Sceptre, 1990). A historical novel about Brooke and his relationship with a Tahitian woman, Taatamata, in 1913–14 and with Nell Golightly a maid where he was living.

Delany, Paul. "Fatal Glamour: the Life of Rupert Brooke." (Montreal: McGillQueens UP, 2015

Delany, Paul. "The Neo-Pagans: Friendship and Love in the Rupert Brooke Circle" (Macmillan 1987)

Keith Hale, ed. Friends and Apostles: The Correspondence of Rupert Brooke-James Strachey, 1905–1914.

Halliburton, Richard, The Glorious Adventure (New York and Indianapolis: Bobbs-Merrill, 1927). Traveller/travel writer Halliburton, in recreating Odysseus' adventures, visits the grave of Brooke on the Greek island of Skyros.

Hassall, Christopher. "Rupert Brooke: A Biography" (Faber and Faber 1964)

Jones, Nigel (2014) [1999 Metro Books]. Rupert Brooke: Life, Death and Myth. Head of Zeus. .

Sir Geoffrey Keynes, ed. "The Letters of Rupert Brooke" (Faber and Faber 1968)

John Lehmann. "Rupert Brooke: His Life and His Legend" (George Weidenfeld & Nicolson Ltd 1980)

Sellers Leonard. The Hood Battalion - Royal Naval Division. Leo Cooper, Pen & Sword Books Ltd. 1995, Select Edition 2003  - Rupert Brooke was an officer of Hood Battalion, 2nd Brigade, Royal Naval Division.

Marsh, Edward. “Rupert Brooke: a memoir” (McClelland, Goodchild and Stewart 2018).

Gerry Max, Horizon Chasers – The Lives and Adventures of Richard Halliburton and Paul Mooney (McFarland, c2007). References are made to the poet throughout. Quoted, p. 11.

Gerry Max, "'When Youth Kept Open House' – Richard Halliburton and Thomas Wolfe", North Carolina Literary Review, 1996, Issue Number 5. Two early 20th century writers and their debt to the poet.

Moran, Sean Farrell, "Patrick Pearse and the European Revolt Against Reason", The Journal of the History of Ideas,50,4,423-66

Morley, Christopher, "Rupert Brooke" in Shandygaff – A number of most agreeable Inquirendoes upon Life & Letters, interspersed with Short Stories & Skits, the Whole Most Diverting to the Reader (New York: Garden City Publishing Company, 1918), pp. 58–71. An important early reminiscence and appraisal by famed essayist and novelist Morley.

Mike Read. "Forever England: The Life of Rupert Brooke" (Mainstream Publishing Company Ltd 1997)

Timothy Rogers. "Rupert Brooke: A Reappraisal and Selection" (Routledge, 1971)

Robert Scoble. The Corvo Cult: The History of an Obsession (Strange Attractor, 2014)

Christian Soleil. "Rupert Brooke: Sous un ciel anglais" (Edifree, France, 2009)

Christian Soleil. "Rupert Brooke: L'Ange foudroyé" (Monpetitediteur, France, 2011)

Arthur Stringer. Red Wine of Youth—A Biography of Rupert Brooke (New York: Bobbs-Merrill, 1952). Partly based on extensive correspondence between American travel writer Richard Halliburton and the literary and salon figures who had known Brooke.

Colin Wilson. "Poetry & Mysticism" (City Lights Books 1969). Contains a chapter about Rupert Brooke.

קישורים חיצוניים





קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:משוררים אנגלים
קטגוריה:ילידי 1887
קטגוריה:נפטרים ב-1915