רייזנברג (וינה)

הרייזנברג (גרמנית: Der Reisenberg) המוכר כאם קובנצל (Am Cobenzl), הוא תת-פסגה של הלטיסברג ברובע ה-19 של וינה דבלינג.

 גאוגרפיה 
שדה רייזנברג שוכן בגובה של כ-382 מטרים על כתף מדרון הנמצאת דרום-מזרחית ללטיסברג. הוא ממוקם בשלוחה צפון-מזרחית של הרי האלפים המזרחיים ומשתייך גאולוגית לאזור פליש, המורכב מקוורץ ואבן חול גירנית, חוואר ומשקעים אחרים.

 היסטוריה 
מקור השם רייזנברג ככל הנראה בתעלות ששימשו להובלת עצים . רייזנברג הוזכר לראשונה ברשומות היסטוריות בשנת 1238 בשם רייסנפרגה, כמקום בו ייצר מנזר צווטל. במאה ה-14 תועדו כרמים השייכים למנזר קלוסטרנויבורג. במאה ה-16 העניק הקיסר רודולף השני למסדר הישועי את שטחי מנזר הקלרה שנסגר בגרינצינג, יחד עם הכפר וחצר הכרייה, ובמאה ה-17 במאה ה-16 נרכשו גם אדמות הכרם השייכות למנזר קלוסטרנויבורג על גבעת רייזנברג. שתי טירות קטנות נבנו על הר רייזנברג עבור הנזירים.
ימין|ממוזער|400x400 פיקסלים|תוכנית המבנים והמתקנים בקובנצל מאז שנת 1850 בקירוב
ממוזער|מלון טירת קובנצל ליד וינה, בסביבות שנת 1905
ממוזער|ארנסט לודוויג פרנקה: קובנצל, הנס הובנר
ממוזער|קובנצל לאחר שהושלם עיצובו מחדש בשנת 2022; ה"טירה" (1986, משמאל), מאיירהוף (מימין) ורונדל (מלפנים) נבנו מחדש וכן הוקם בית פנורמי (משמאל בקצה).
ממוזער|קובנצל, הבית הפנורמי (משמאל), "טירה" ורונדל (מימין)
לאחר שהמסדר הישועי פוזר על ידי האפיפיור קלמנט ה-14 ב-21 באוגוסט 1773, רכש הרוזן יוהאן פיליפ קובנצל את אחוזת רייזנברג. הוא הסב את בתי הישועים על נהר רייזנברג לטירה ובנה בנוסף מחלבה. הנכס נפתח לציבור, ומוצרי המחלבה נמכרו בעיר. דבר זה הפך את האחוזה למוכרת מאוד, ורייזנברג נודעה במהרה בשם קובנצל. לאחר מות הרוזן בשנת 1810, החליפה האחוזה ידיים מספר פעמים. תחת הברון פרנץ סימון פפאף פון פפאפנהופן, אביו של פרנץ סימון פון פפאפנהופן, הופיע יוהאן שטראוס (הזקן) בטירה. בשנת 1835 הפך קרל פון רייכנבאך את הטירה לתחנת ניסויים. עם זאת, עקב קשיים כלכליים, רייכנבאך לא יכל לתחזק את הטירה, ובשנת 1855, רכש את הנכס יוהאן פרייהר פון סות'ן, ספקולנט ומפעיל הגרלות ידוע לשמצה. כבר בשנת 1849, פון סותן רכש את "שלוס בל ויו" הרעוע על גבעת בלוויו מול הרייזנברג מערבה יותר, הוא בנה את קפלת סיסי על ה"הימל" (פפנברג) בין השנים 1854 ו-1856; בשנת 1867 הוא ושיפץ את פונדק היער בקרפפנוולדל. בשנת 1895, זיגמונד פרויד בילה קיץ כאורח של משפחת ריטר פון שלאג ב"שלוס בל ויו". בליל ה-23 ל-24 לחודש ביולי חלם חלום אותו הצליח לפרש בפעם הראשונה כהגשמת משאלה, אותו תיאר כ"חלום זריקת אירמה" בספרו פירוש החלומות.

בשנת 1887 נרכשה טירת קובנצל על ידי קונסורציום והוסבה למלון. המלון שלא הצליח נמכר לעיריית וינה בשנת 1907. כבר בשנת 1905 החליטה העירייה לבנות "כביש נוף גבוה" ובנתה "כביש מהיר נקי מאבק" ומתפתל במעלה גבעת קובנצל, החל מגרינצינג. משנת 1909 ואילך החלו לפעול גם אוטובוסים ציבוריים בכביש זה. באחוזה, שגם היא נוהלה על ידי עיריית וינה, חקלאות והפקת חלב לאספקת לעיר היו הפעילות העיקרית. ב-1912 נפתחה מסעדה-קפה כ-500 מטרים דרומית למלון הטירה. משנת 1927 הושכרו מלון הטירה ומסעדה-קפה להנס הובנר. בשנת 1937 שופץ מלון הטירה על פי תוכניותיו של האדריכל הווינאי אנטון פוטיקה. במהלך מלחמת העולם השנייה, שימש המלון כבית חולים צבאי ועמדת פיקוד עבור דיוויזיה נגד מטוסים, וצריפי עץ הוקמו לצידו. לאחר מכן, שניהם שימשו כמחנה פליטים עד פברואר 1951; המלון התדרדר יותר ויותר במהלך הכיבוש. לבסוף, בשנת 1966, הרסה העיר וינה את מלון הטירה הרעוע. בית הקפה-מסעדה המשיכה לפעול על ידי משפחת הובנר כ-"Hübners Meierei Cobenzl" גם לאחר המלחמה. בשנת 1952 נבנה ביתן בית קפה ("Hübners Bar und Cafépavillon") מול בית הקפה-מסעדה, שוב בהתבסס על תוכניותיו של אנטון פוטיקה, והוא נותר פעיל עד מרץ 2017. בית הקפה-מסעדה נוהל על ידי משפחת הובנר עד 1974. לאחר מכן, הוא עמד ריק והתדרדר יותר ויותר. בשנת 1980 נשרף האגף הדרומי של בית הקפה-מסעדה. הנכס נרכש בשנת 1983 על ידי אולף אאור, שפתח מחדש את ביתן בית הקפה בחניון באותה שנה. שלוש שנים לאחר מכן, הושלמה טירה קטנה וחדשה בסגנון בארוק באתר האגף השרוף ונפתחה כ"מסעדת אאור שלוס קובנצל", שפעלה במשך 30 שנה. בשנת 2012, עיריית וינה ביטלה את חוזה השכירות, והאתר פונה סופית במרץ 2017.

לאחר מכן, השיקה העיר תהליך בן שלושה שלבים לעיצוב מחדש של יעד התיירות הפופולרי בווינה. לאחר שני השלבים הראשונים (חיפוש אחר בעלי עניין ברחבי האיחוד האירופי, פיתוח קונספט ושלב ההצעה), הושקה תחרות אדריכלות בינלאומית בשלב השלישי. הדרישה הייתה להרוס את ה"רונדל" ולשמר את הארמון. לאחר תהליך בחירה, ביוני 2018, נבחרו פה אחד משרדי האדריכלות Mostlikely מוינה ו-Realarchitektur מברלין כזוכים מבין שמונה משתתפים.

בספטמבר 2022, Weitsicht Cobenzl נפתח ובורך על ידי כומר הקתדרלה טוני פאבר. עיריית וינה, משקיע (סופרנובה), וחברת Motto Group השקיעו כ-20 מיליון אירו במתחם.

המרפסת דמוית הפארק, עליה עמד בעבר מלון טירת קובנצל (ראה תוכנית), היא המקום לחגיגות יום ההיפוך הקיצי, המאורגנות על ידי חג התאגידים של וינה (WKR) והלנדסמנשפט האוסטרי (ÖLM) מדי שנה ב-21 ביוני.

 ספרות 
 קרל קותבאואר: דבלינג – ושמות השדות והאחו שלה. עבודת דוקטורט וינה 2001
 גודהרד שוורץ: דבלינג. עשרה סיורים היסטוריים-תרבותיים ברובע ה-19 של וינה. וינה 2004.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:וינה: גאוגרפיה
קטגוריה:אוסטריה: הרים