האחד במאי 1851

האחד במאי 1851 הוא ציור שמן מאת הצייר פרנץ קסאבר וינטרהאלטר, חתום ומתוארך לשנת 1851. היצירה צוירה בהזמנתה של המלכה ויקטוריה, והתקבלו בגינה תשלומים מתועדים מ־18 ו־19 ביולי באותה שנה, בסך כולל של 500 לירות שטרלינג.

 תיאור היצירה 
הציור מתאר את המלכה ויקטוריה כשהיא אוחזת בבנה השלישי, הנסיך ארתור, המוגש לה על ידי סנדקו, הדוכס מוולינגטון. הדוכס כורע ברך ומגיש לנסיך תיבת תכשיטים, בעוד הילד מושיט לעברו זר של שושנת העמקים. פרח זה מזוהה כמנחה מסורתית ל־1 במאי, בייחוד בצרפת, כסמל למזל טוב ולבואו של האביב. מאחורי הדמויות עומד הנסיך אלברט, לבוש במדי פילדמרשל, ועליו תו מסדר גיזת הזהב, סרט וכוכב מסדר הבירית. ארמון הקריסטל, שאירח את התערוכה הגדולה בהייד פארק, מוצג ברקע התמונה.

בבגדיה של המלכה ניכרים פרטים סמליים וחזותיים רבים: היא חובשת נזר בעל עיצוב של קרני שמש, שיוחס ליצירה של בית ראנדל עבור המלכה אדלייד; עונדת צמיד עשוי שורות פנינים עם מיניאטורה של הנסיך אלברט; וכן את אות Lesser George שעליו תבליט שיצר נתניאל מרצ'נט עבור ג'ורג' הרביעי. הנסיך ארתור לובש  בסגנון קלאסי. זרי החבצלות, תנוחת הדוכס, ועיצוב הנזר משתלבים יחד באיקונוגרפיה המזכירה סצנות סגידה, ובהן דמויות כורעות או מקבלות את פני דמויות נשגבות.

 פרשנות 
היצירה נועדה לציין תאריך בעל שלושה מישורים: זהו יום הולדתו הראשון של הנסיך ארתור, יום הולדתו ה־82 של הדוכס מוולינגטון, ויום הפתיחה של התערוכה הגדולה. המלכה ויקטוריה כתבה ביומנה (21 במאי 1851) כי היוזמה לציור הייתה שלה, אך לדבריה, וינטרהאלטר התקשה להוציא אותה לפועל. הנסיך אלברט הוא שהעניק לו את רעיון הקומפוזיציה.

הציור כולל אלמנטים שאינם תואמים לעובדות ההיסטוריות. המתנה שהדוכס העניק לנסיך לא הייתה תיבת תכשיטים אלא גביע זהב וצעצועים. תיבת התכשיטים שולבה בתמונה על פי הצעת הנסיך אלברט, מטעמים אסתטיים בלבד. בדיעבד, הציור גרם לבלבול. כאשר שלח הנסיך ארתור מכתב לאמו בשנת 1871 וביקש לדעת האם התיבה בציור יועדה להיפתח בהגיעו לגיל עשרים ואחת, השיבה לו המלכה כי אין בכך כל יסוד. לדבריה, "פאפא היקר ווינטרהאלטר רצו שהציור יציין אירוע, כפי שפטר פאול רובנס ופאולו ורונזה ציירו 'תקופות' בהיסטוריה - בלי תיעוד של עובדה מסוימת". היא הוסיפה כי הדבר ממחיש עד כמה "שגוי לא לצייר את הדברים כפי שהיו באמת".

וולינגטון, שנודע בניצחונותיו במלחמת חצי האי ובקרב ווטרלו, כיהן מאוחר יותר כראש ממשלה. עד למועד התערוכה נותר דמות משפיעה ויועץ בלתי רשמי של המלכה. הוא נפטר בספטמבר של השנה שלאחר מכן.

היצירה הוזמנה על ידי ויקטוריה ובשנת 1863 נתלתה במסדרון הגדול בטירת וינדזור. הציור נותר באוסף המלכותי עד היום.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:המלכה ויקטוריה בציורים
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:פרנץ קסאבר וינטרהאלטר: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:דיוקנאות של משפחת המלוכה הבריטית