שמשון העיוור

שמשון העיוור (באנגלית: The Blinded Samson) הוא ציור שמן על בד משנת 1912 מאת לוביס קורינת. היצירה מציגה דימוי דרמטי של הדמות המקראית שמשון, המסתער קדימה לעבר הצופה לאחר שנבגד בידי אהובתו והותקף בידי אויביו. הציור בולט בעוצמתו ובתנופתו, ומתאר דמות המצויה בשיא הכוח והאימה גם יחד. זרועותיו החזקות של שמשון, פניו המוכתמות בדם ופיו המעוות מכאב משקפים ייאוש, סבל ואלימות רגשית.

האמן והרקע הביוגרפי

לוביס קורינת, יליד 1858, היה אמן גרמני, צייר ואמן הדפס, שיצירתו מסווגת לרוב כסינתזה בין אימפרסיוניזם לאקספרסיוניזם. הוא למד בפריז ובמינכן, הצטרף לקבוצת הזצסיון הברלינאי, ולימים אף שימש כנשיאה, לאחר שירש את התפקיד מן הצייר מקס ליברמן. בראשית דרכו גילה הסתייגות מן האקספרסיוניזם, אך עמדה זו השתנתה בעקבות חוויה טראומטית שעבר.

השבץ והשינוי הסגנוני

בשנת 1911 לקה קורינת בשבץ מוחי שסיכן את חייו והותיר אותו משותק חלקית בצדו השמאלי. ידיו רעדו והוא צלע בהליכתו. חרף מצבו, חזר לצייר כשנה לאחר מכן, בעידודה של אשתו, שרלוט ברנד-קורינת. החוויה הותירה חותם עמוק ביצירתו: צבעיו נעשו עזים וחיים יותר, הביטוי הישיר והרגשי התעצם, וסגנונו התקרב באופן מובהק לאקספרסיוניזם. שמשון העיוור צויר בתקופה זו ונחשב לציורו הגדול הראשון לאחר השבץ.

אופיה האוטוביוגרפי של היצירה: פרשנות

הציור נתפס כיצירה אוטוביוגרפית מובהקת. קורינת העניק לשמשון את תווי פניו שלו, ובאמצעות הדמות המקראית ביטא את סבלו האישי, פחדיו ותחושת האובדן שחווה בעקבות השבץ. בעת האירוע היה אמן מבוסס ובעל מעמד: יצירותיו הוצגו בתערוכות, הייתה לו סדנת ציור והוא פרסם מאמרים. הפגיעה הפיזית שינתה באחת את יכולתו לעבוד ואת חייו, והחוויה הזו מצאה ביטוי ישיר בציור.
שמשון העיוור הוא אחד הייצוגים העוצמתיים והנוגעים ללב של סבל פיזי ונפשי באמנות החזותית. באמצעות דמות מקראית, הצליח קורינת להעניק פרשנות אישית ורדיקלית לסיפור ידוע, ולהפוך אותו לביטוי של כאב אנושי אוניברסלי. היצירה מדגימה כיצד אמנות אינה רק מושפעת מטקסטים דתיים, אלא גם משנה את אופן קריאתם ומשמעותם.

תיאור היצירה והקומפוזיציה
250px|ממוזער|שמאל|ניקור עיניו של שמשון (1636) מאת רמברנדט, בהשוואה לשמשון העיוור (1912) מאת לוביס קורינת: אצל רמברנדט מודגש רגע האלימות הדרמטי וריבוי הדמויות, ואילו קורינת מצמצם את הסצנה לדמות יחידה ומדגיש סבל פנימי, פיזי ונפשי.
הציור מציג את שמשון כבול, פגוע ומושפל, ללא הקשר נרטיבי רחב או דמויות נוספות. הדמות ממלאת כמעט את כל הבד: ראשו נוגע בשול העליון, חלק משערו ושתי אצבעות ידו השמאלית נחתכים בידי המסגרת. הדימוי נקטע, כביכול, משום שסבל כזה אינו ניתן להכלאה בגבולות הבד. גופו המעונה והבעת פניו משדרים ייסורים גופניים ורוחניים כאחד. כתם דם הנראה סמוך לחזה, באזור הלב, נתפס כרמז מכוון נוסף לממד האישי והרגשי של היצירה.

השוואה ליצירות אחרות

היצירה נבחנת לעיתים בהשוואה לניקור עיניו של שמשון מאת רמברנדט. בעוד שרמברנדט מציג סצנה רבת דמויות, הכוללת את דלילה כמוקד חזותי ונרטיבי, קורינת בוחר לצמצם את הסצנה לדמות הקורבן בלבד. היעדר תפאורה ופרטים סביבתיים ממקד את תשומת הלב בגוף המעונה ובכאב עצמו, ולא בעלילת הבגידה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:שמשון בציורים