חיל האוויר הניגרי

חיל האוויר הניגרי (NAF) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של ניגריה, אשר הוקם כארבע שנים לאחר שהמדינה קיבלה את עצמאותה. נכון לשנת 2024, חיל האוויר הניגרי הוא השני בגודלו באפריקה במונחי כוח אדם אחרי חיל האוויר המצרי, ובעל כ-18,000 משרתים.

היסטוריה
לאחר קבלת העצמאות
הרעיון של הקמת חיל אוויר עבור ניגריה הועלה לראשונה בשנת 1961 בעקבות השתתפות המדינה בפעולות שמירת שלום בקונגו ובטנגניקה (כיום טנזניה). במהלך פעולות שמירת שלום אלו, מטוסים של כוחות אוויר זרים הטיסו את כוחות הצבא הניגרי אל זירות המבצע ומהן.

בין השנים 1961 ו-1962, ממשלת ניגריה פנתה לכמה מדינות, כולל בריטניה, ארצות הברית, שוודיה, קנדה והודו, בבקשה לסיוע טכני, כאשר גרמניה המערבית נבחרה בסופו של דבר להקים חיל אוויר בניגריה. ראש קבוצת הסיוע של חיל האוויר הגרמני (GAFAG) היה קולונל גרהרד קהץ , והוא הפך למפקד הראשון של חיל האוויר הניגרי. גרעין החיל הוקם עם הקמת מפקדת חיל האוויר הניגרי במשרד ההגנה.

חיל האוויר הניגרי הוקם רשמית על ידי חוק פרלמנטרי באפריל 1964 כדי לשרת ארבע מטרות עיקריות: השגת מערכת הגנה צבאית מלאה של ניגריה הן באוויר והן בקרקע, הבטחת ניידות מהירה ורב-תכליתית של הכוחות המזוינים, מתן תמיכה צמודה לכוחות הקרקע והים בכל שלבי המבצעים, הבטחת שלמותה הטריטוריאלית של ניגריה ולתת למדינה את היוקרה הראויה לה.

בשנת 1967, בעקבות פריצתה של מלחמת ביאפרה, החלה ניגריה לחמש את חיל האוויר שלה, וקיבלה מטוסי מיג-15 ומיג-17 מרוסיה.

בשנת 1983 הזמינה ניגריה 13 מטוסי יגואר SNs וחמישה מטוסי יגואר BNs אשר סופקו לה בשנת 1984. לאורך שנות ה-80 של המאה ה-20, רכשה ניגריה שמונה מטוסי תובלה מסוג C-130 הרקולס של חברת לוקהיד מרטין.

תחילת המאה ה-21
טקסט=Nigerian Air Force Chengdu FT-7NI Iwelumo-2|שמאל|ממוזער|מטוס צ'נגדו J-7 בשירות חיל האוויר הניגרי

בשנת 2005, רכשה ניגריה 12 מטוסים מסוג צ'נגדו J-7 , יחד עם שלושה מטוסי אימון, בשווי 251 מיליון דולר.

בפברואר 2009, ביקשה ממשלת ניגריה סיוע מארצות הברית לשיקום חמישה מתוך שמונת מטוסי ה־C-130 שלה ל"תמיכה בפעולות שמירת שלום ביבשת". לאחר מכן עבר המטוס הראשון תהליך נרחב שנקרא תחזוקת מחסן מתוכנתת, והוכן להתקבל בחזרה לצי הניגרי בשנת 2011.

ב-9 בדצמבר 2011, חיל האוויר הניגרי מינה את הטייסת הראשונה שלו, בלסינג לימן, בעקבות הנחיה של הנשיא לשעבר גודלאק ג'ונתן להנהלת חיל האוויר הניגרי שהטייסת תחילה תציע הזדמנויות טיסה לאזרחיות ניגריות מוסמכות, במיוחד מאחר שנשים טסו זמן רב במטוסי תעופה אזרחית במדינה אך לא קיבלו הזדמנות לטוס בצבא.

בשנת 2013 חשף הנשיא לשעבר גודלאק ג'ונתן בקדונה כי חיל האוויר הניגרי תכנן ובנה את המל"ט המקומי הראשון שלו, ה"גולמה", ואמר כי המל"ט יהיה שימושי בצילום/מיפוי אווירי, טלקומוניקציה וניטור מזג אוויר. לדבריו, המל"ט הפך במהירות לכלי חשוב בסיקור חדשותי, ניטור סביבתי וחיפושי נפט וגז.

במרץ 2014, פנתה ממשלת ניגריה לפקיסטן בבקשה לרכישת מטוס קרב רב-תכליתי JF-17 ומטוס אימון מדגם Super Mushshak , מתוצרת סין ופקיסטן, וקיבלה את המטוסים בשנת 2016.

בשנת 2017 אישרה ארצות הברית עסקה בשווי 593 מיליון דולר למכירת 12 מטוסי Super Tucano A-29 . בשנת 2019 זכה התאגיד סיירה נבדה במכרז לייצוא המטוסים.

מבנה הארגון
חיל האוויר הניגרי כולל מטה שירות, 6 זרועות מטה עיקריות, 4 יחידות דיווח ישירות ו-4 פיקודים מבצעיים.

ראש מטה האוויר (CAS) הוא היועץ הראשי לנשיא, לשר ההגנה ולראש מטה ההגנה בנושאים הקשורים להגנה אווירית. מטה חיל האוויר הניגרי אחראי על קביעת יעדי משימה לטווח ארוך וקצר ועל ניסוח מדיניות ויישום תוכניות ונהלים להשגת שלום ויציבות. כמו כן, המטה מקיים קשרים עם צבא ניגריה וחיל הים הניגרי בנוגע למדיניות ותוכניות מבצעיות משותפות. המטה מורכב ממשרד ראש מטה האוויר ו-8 מטות או זרועות: זרוע מדיניות ותוכניות, זרוע תפעול, זרוע הנדסה אווירית, זרוע לוגיסטיקה, זרוע מנהלה, זרוע חשבונות ותקציב, זרוע פיקוח וזרוע מזכיר האוויר בהתאמה. בראש כל זרוע עומד תת מרשל אוויר.

צי בהווה
טקסט=Nigerian Air Force A-29 to enhance their capabilities in providing national security for Nigeria|ממוזער|מטוס A-29 של חיל האוויר הניגרי
טקסט=Mil Mi 35 Hind (52298634043)|ממוזער|מסוק מיל מי-24/35 מתוצרת רוסיה
 מטוסי קרב 
 דאסו/דורניר אלפא ג'ט – כ-13 מטוסים בשירות
 צ'נגדו J-7 – כ-11 מטוסים בשירות
 JF-17 – כ-3 מטוסים בשירות
 EMB-314 (A-29) – כ-12 מטוסים בשירות
 אלנייה איירמאק'י M-346 מאסטר – כ־24 (בהזמנה)
 משימות מיוחדות 
 ATR 42 – כ-2 מטוסים בשירות
 Cessna CitationJet – מטוס אחד בשירות
 קינג אייר – כ-4 מטוסים בשירות
 DA42 MPP – מטוס אחד בשירות
 DA62 MPP – כ-4 מטוסים בשירות
מטוסי תובלה
 דורניה דו 228 – כ-7 מטוסים בשירות
 לוקהיד C-130 הרקולס – כ-2 מטוסים בשירות
 איירבוס C-295 – כ-3 מטוסים (בהזמנה)
מסוקים
 אגוסטה וסטלנד AW109 – כ-15 מטוסים בשירות (+10 בהזמנה)
 בל 412 – כ-2 בשירות
 יורוקופטר AS-332 סופר פומה – כ-5 בשירות
 יורוקופטר EC135 – כ-3 בשירות
 מיל מי-17 – כ-6 בשירות (+6 בהזמנה)
 בל AH-1Z וויפר – כ-12 (בהזמנה)
 מיל מי-24/35 – כ-15 בשירות (+18 בהזמנה)
 TAI T129 – כ-4 מטוסים בשירות (+2 בהזמנה)
מטוסי ומסוקי אימון
 MFI-395 – כ-10 מטוסים בשירות
 אארמקי MB-339 – כ-6 מטוסים בשירות
 L-39 אלבטרוס – כ-10 מטוסים בשירות
 רובינסון R66 – כ-2 מטוסים בשירות 

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

ניגריה