האימפריה הסרבית

האימפריה הסרבית (בסרבית: Српско царство / Srpsko carstvo) שכונתה גם "האימפריה של דושאן" (Dušanovo carstvo) "האימפריה הסרבית-יוונית" (Srpsko-grčko carstvo) הייתה מדינה סרבית מימי הביניים שצמחה מהנסיכות הגדולה ראשקה ומהמלכה הסרבית מימי הביניים. היא נוסדה בשנת 1346 על ידי סטפאן דושאן נמאניץ' שכונה "דושאן האדיר", מלך סרבי שהרחיב את ממלכתו באופן משמעותי.
בתקופת שלטונו של דושאן, סרביה הייתה אחת המדינות החזקות ביותר באירופה ובדרום-מזרח אירופה. זו הייתה אימפריה בעלת דת הנוצרית האורתודוקסית המזרחית רב-אתנית ורב-לשונית שהשתרעה מהדנובה בצפון ועד מפרץ קורינתוס בדרום. דושאן גם הפך את הארכיבישופות הסרבית לפטריארכיה סרבית. באימפריה הסרבית, אזור קוסובו היה לאזור המשגשג והצפוף ביותר, ושימש כמרכז פוליטי, דתי ותרבותי מרכזי .
תואר הקיסר שלו לא הוכרה לא על ידי האפיפיור ולא על ידי האימפריה הרומית הקדושה. מדינתו של דושאן נחשבה לממלכה.
אף בירת אימפריה לא הייתה ממש קבועה:פעם הייתה בראשקה, פעמים אחרות בסקופיה, פעמים אחרות בפרישטינה, בפריזרן , בבודימליה בזטה או בסרס.
בנו ויורשו של דושאן, סטפן אורוש החמישי אורוש שכונה גם "דושאן החלש", נאבק לשמור על האימפריה העצומה של אביו, ואיבד בהדרגה חלק ניכר משטחיה - ומכאן כינויו. האימפריה הסרבית הסתיימה למעשה עם מותו של סטפן אורוש החמישי בשנת 1371 ופירוק המדינה הסרבית. כמה מיורשיו של סטפן החמישי טענו לתואר קיסר בחלקים מסרביה עד 1402, אך השטח ביוון מעולם לא הושב. על הריסות האימפריה הסרבית, קמה "סרביה המוראבית" מדינה הסרבית גדולה וחזקה תחת שלטון שושלת לזרביץ', ונפגעה ב-1389 בעקבות התבוסה המהדהדת בקרב קוסובו בידי הטורקים העות'מאנים.

רקע
180px|ממוזער|ימין|סטפאן אורוש השלישי נמאנמיץ', אביו של דושאן
אחרי מותו של סטפן אורוש השני מילוטין ב-6 בינואר 1322ניצח בנו סטפאן אורוש השלישי שנקרא לימים דצ'אנסקי, את יריביו שטענו לכתר סרביה, והוכתר עם "הכתר המבורך של הממלכה הסרבית". ב-1325 הוא התחתן עם הנסיכה הביזנטית מריה פאלאולוגינה, בתו של הפאנהיפרסוואסטוס יוחנן (יואנס), אחיינו של הקייסר אנדרוניקוס השני. הוא עמד לצד חותנו במלחמה נגד נכדו של זה, אנדרוניקוס השלישי ועל אף תבוסתם, הוא השיג שליטה על ולס, פרוסק (Prosek) ועל עוד כמה ערים בצפון מקדוניה.

כתוצאה מהמלחמות עם הרפובליקה של רגוזה, סטפן קיבל את סטוגין, פליישץ, וכנראה חלק מ.

כוחה הגובר של סרביה איחד נגדה את קיסר בולגריה מיכאיל הראשון ואת אנדרוניקוס השלישי. בשנת 1330, הצבא הבולגרי הובס בקרב ולבוז'ד: מיכאל נהרג, ואנדרוניקוס, שעמד לקום לעזרתו, החזיר את צבאו הביתה לאחר הידיעה על כך.

עם זאת, השלום עם ביזנטיון הפנה חלק משמעותי מהאצולה הסרבית נגד סטפן, שראה בכך מזימה של החצר הביזנטית. הביזנטים התעקשו כי יורש העצר של סרביה לא יהיה בנו הבכור של סטפן, דושאן (סטפן דושאן), אלא בן אחר, סימאון אורוש.

הנסיך דושאן ואצילות זטה החליטו שהגיע הזמן לסיים את שלטון אביו המלך סטפן. בתוכניתם נעזרו בהפיכה בבולגריה, שהביאה לכך שאיוון אלכסנדר עלה שם לשלטון, וצצו שוב איומים על סרביה. עד מהרה, דושאן, בעזרת אצולת זטה, הדיח בקלות את אביו וב-8 בספטמבר 1331 והוכתר למלך סרביה; אביו המודח מת בכלא בנובמבר.

דושאן נשא עד מהרה לאישה את אלנה מבולגריה אחותו של הצאר הבולגרי איוון אלכסנדר. בעיקר בזכות נישואים אלה, בימי שלטונו של דושאן.
היחסים בין סרביה לבולגריה התחממו.
באותה שנה, התקבל דושאן בחגיגיות על ידי תושבי דוברובניק. שנתיים לאחר מכן, הם קיבלו ממנו את החוף הדלמטי מסטון ועד דוברובניק.

עד מהרה, המלך הסרבי הצעיר תקף את ביזנטיון וכבש כמעט את כל מקדוניה, את הערים פרילפ, אוכריד, קוסטור וסטרומיצה (רק סלוניקי עמדה במצור ונשארה תחת שלטון ביזנטי). הסכם השלום של 1334 קבע את הגבולות החדשים.

בשנים 1336–1340, דושאן כבש את רוב אלבניה והרחיב את מדינתו ליואנינה. עד 1345, כל מקדוניה (למעט סלוניקי), אלבניה ואפירוס היו תחת שלטונו.

לקריאה נוספת 
Dragoslav Srejović et al Историја српског народа
תולדות העם הסרבי

קישורים חיצוניים

[ https://www.montenegrina.net/pages/pages1/istorija/nemanjici/zeta_u_drzavi_nemanjica.htm Radoslav Rotković Zeta u državi Nemajnića (1186 -1356)] באתר "מונטנגרינה" הספרייה הדיגיטלית התרבותית של מונטנגרו

הערות שוליים