2-4-6-8 Motorway

2-4-6-8 כביש מהיר (באנגלית: 2-4-6-8 Motorway) הוא שיר של להקת הפאנק/גל חדש הבריטית טום רובינסון בנד. השיר יצא כסינגל בשנת 1977 והגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי.

מידע על השיר
המוזיקה והמילים נכתבו על ידי טום רובינסון. השיר היה הסינגל הראשון שיצא על ידי טום רובינסון בנד, שהוקמה בינואר 1977 וחתמה בחברת EMI באוגוסט 1977.

רובינסון כתב את השיר בין עזיבתו את ההרכב Café Society ב-1976 לבין הקמת טום רובינסון בנד בשנה שלאחר מכן, בזמן שבו הופיע עם חבריו שהיו זמינים בערב; לכן, השיר היה צריך להיות פשוט מספיק כדי ללמוד אותו תוך כמה דקות.

רובינסון המציא את השיר 'בניסיון להבין את האקורדים ל-'Couldn't Get It Right' של להקת Climax Blues Band שהוא לא ממש זכר. זה הוביל לחזרה פשוטה של שלושה אקורדים של "2-4-6-8". הבית הגיע מזיכרונותיו של רובינסון מנסיעה חזרה ללונדון בלילה אחרי הופעות עם Café Society: "כשהוואן שלנו הגיע לקטע האחרון של ה-M1 ללונדון, השמש באמת החלה לעלות עם אור הבוקר על הכביש המהיר. הקריאות המספריות במקהלה נלקחו משירת שחרור גאה: "2, 4, 6, 8, גיי טוב פי שניים מהסטרייט... 3, 5, 7, 9, לסביות הן ממש נהדרות".

EMI דחתה בתחילה את השיר. עם זאת, לאחר סיבוב ההופעות הלהקה הפכה להרבה יותר הדוקה מוזיקלית, והגיטריסט דני קוסטו הרחיב את מנעד הריפים שלו, מה ששכנע את EMI להוציא את האלבום.

השיר עוסק בהנאה של נהיגה במשאית בלילה גשום עד עלות השחר. למרות שהפזמון מבוסס על שירת שחרור גאה, זה לא ברור למאזין המזדמן, ולכן השיר מנוגד לשירים הפוליטיים הבולטים המאוחרים יותר של ההרכב, עם נושאים כמו הומופוביה ("Glad to Be Gay") והפרעות אזרחיות ("Long Hot Summer").

הפצה וקבלה
"2-4-6-8 Motorway" יצא במקור ב-7 באוקטובר 1977 וזכה מיד לתשומת לב. השיר עלה למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי ב-22 באוקטובר 1977, ונשאר במצעד במשך 9 שבועות. זהו הסינגל של רובינסון שדורג הכי הרבה במצעדים; הסינגל המאוחר יותר (סולו) שלו "War Baby" הגיע למקום השישי. הלהקה ביצעה אותו בתוכנית Top of the Pops ב-27 באוקטובר, ושוב ב-10 בנובמבר.

רוברט כריסטגאו תיאר אותו כ"להיט מיידי", בעוד דייוויד קואנטיק תיאר את השיר כ"משהו בין שיר של יציע אוהדי כדורגל (או שיר של מצעד מחאה) לבין שיר של ברוס ספרינגסטין".Sleeve notes to Tom Robinson Band The Anthology 1977–1979 

הצד השני של הסינגל הוא קאבר לשיר "I Shall Be Released" של בוב דילן, אותו ביצע רובינסון פעמים רבות, כולל כחלק מהסופרגרופ "The Secret Police" באירוע "The "Secret Policeman's Ball" בשנת 1979. השיר היה חלק מ-Free George Ince Camapign ותמונה של אינס עם כיתוב שם הקמפיין מופיעה בצד האחורי של עטיפת התקליט.

הוא יצא באירופה, הגיע למקום הראשון בשוודיה ב-27 בינואר 1978, ונשאר בראש במשך 4 שבועות, בעוד שבארצות הברית מופיע "2-4-6-8" בשני הצדדים. הוא יצא מחדש ב-Old Gold בשנת 1983 וב-EMI בשנת 1987, כולל גרסת 12 אינץ'.

השיר גם הגיע למקום ה-13 במצעד הסינגלים האוסטרלי בתחילת 1978.

"2-4-6-8 Motorway" לא יצא באלבום בריטי באותה תקופה, ורובינסון עדיין מצטער על מה שהוא מכנה "הטעות הקטלנית" בהשמטת השירים המפורסמים ביותר של הלהקה "2-4-6-8 Motorway" ו-"Glad to Be Gay" מאלבום הבכורה שלהם "Power in the Darkness", אף על פי ששני השירים הופיעו באלבום בונוס 12 אינץ' שצורף עם ההוצאה האמריקאית של "Power in the Darkness".

השיר הופיע לאחר מכן באלבומי אוסף רבים, ביניהם Rising Free" (1980), "The Collection" (1987), "Last Tango, Midnight at the Fringe" (1988), "Winter of '89" (1992), "Home from Home" (1999) [10] ו-"Tom Robinson Band The Anthology 1977–1979". הוא הופיע גם בתוכנית No Thanks! The '70s Punk Rebellion" (2003)", והוא עדיין חלק מההופעות החיות של רובינסון.

מצעדים

גרסאות כיסוי
השיר זכה למספר גרסאות כיסוי, ביניהן:
Showaddywaddy: I Love Rock 'n' Roll (2006)
Trucks: Juice (2003)
Peter Stampfel: Peter Stampfel’s 20th Century in 100 Songs (2021)

חברי הלהקה
טום רובינסון – שירה, בס
דני קוסטו – גיטרה
מארק אמבלר – אורגן, פסנתר
דולפין טיילור – תופים
ויק מייל – מפיק

קישורים חיצוניים
מילות השיר באתר Genius.com
סרטון השיר באתר יוטיוב

הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1977
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-1977
קטגוריה:סינגלים בהוצאת EMI רקורדס
קטגוריה:שירי להט"ב