אנטוניו פוצ'יני

אנטוניו בנדטו מריה פוצ'יני (באיטלקית: Antonio Benedetto Maria Puccini; 30 ביולי 1747 – 10 בפברואר 1832) היה מלחין איטלקי שפעל בלוקה. הוא מייצג את הדור השני בשושלת המוזיקלית של משפחת פוצ'יני, בנו של המלחין יאקופו פוצ'יני וסבא רבא של מחבר האופרות המפורסם ג'אקומו פוצ'יני.

ביוגרפיה
אנטוניו נולד בלוקה, בנם של יאקופו פוצ'יני ואנג'לה פיצ'ניני. הוא החל את חינוכו המוזיקלי בגיל צעיר תחת הדרכתו של אביו, שהיה מנהל המוזיקלי של ארמון הרפובליקה (Cappella di Palazzo) בלוקה.

בדומה למסלול שעשה אביו, אנטוניו נשלח להשלים את לימודיו בבולוניה. שם למד קונטרפונקט והלחנה אצל הכומר והתאורטיקן הנודע האב מרטיני וכן אצל המאסטרו ג'וזפה קארטי (Giuseppe Carretti - שהיה גם המורה של אביו), ואצל דומניקו מריה זנארדי. באוקטובר 1771, בגיל 24, התקבל אנטוניו כחבר מן המניין באקדמיה הפילהרמונית של בולוניה, מוסד יוקרתי שאליו התקבל שנה קודם לכן גם וולפגנג אמדאוס מוצרט הצעיר.

בשנת 1772 פוצ'יני חזר ללוקה, שם החל לשמש כעוזרו של אביו (שכבר היה חולה) בניהול המוזיקלי של הקאפלה דל פלאצו (Cappella del Palazzo) ושל . המשרות הובטחו לו בצו זכות הירושה (בשנים 1772 ו-1779). עם מות אביו בשנת 1781, ירש אנטוניו באופן רשמי את משרת המאסטרו די קפלה (המנהל המוזיקלי) של "הרפובליקה השלווה של לוקה" (Serenissima Repubblica di Lucca).

עם נפילת הרפובליקה בשנת 1799, מצא את עצמו אנטוניו פועל במציאות שהשתנתה. לאחר שהשליטים החדשים,  ו, ביטלו בשנת 1805 את הקפלה של הארמון (cappella di palazzo) וסגרו את המוסדות הדתיים, בוטלו משרות קבועות רבות. למרות זאת, הוא המשיך להלחין ולארגן את המוזיקה לחג רוממות הצלב הקדוש. הוא נאבק בנחישות לשמור על תפקידו זה, ומילא אותו עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1820.

בשנת 1771 נישא לקתרינה טזיי (Caterina Tesei), נגנית צ'מבלו ועוגב שהגיעה ממשפחה בעלת מסורת מוזיקלית. בנם, דומניקו פוצ'יני (1772–1815), המשיך את דרכם והפך למלחין בזכות עצמו. אנטוניו האריך ימים ושרד את בנו דומניקו, שנפטר בטרם עת. בעקבות מותו של דומניקו, לקח אנטוניו על עצמו את חינוכו המוזיקלי של נכדו, מיקלה פוצ'יני.

יצירתו

סגנונו של אנטוניו פוצ'יני מייצג את המעבר ממסורת הבארוק המאוחר לסגנון הקלאסי הבוגר (בסגנונם של היידן ומוצרט). אף על פי שחי בתקופה בה האופרה האיטלקית זכתה לפופולריות עצומה, התמקד אנטוניו, מתוקף תפקידו, כמעט אך ורק במוזיקה כנסייתית ובמוזיקה פוליפונית קדושה.

במהלך כהונתו הארוכה כמנהל המוזיקלי של לוקה, הלחין יצירות רבות לאירועים רשמיים, ובראשם החג השנתי של רוממות הצלב הקדוש (Esaltazione della Santa Croce) שנחגג בעיר מדי חודש ספטמבר.

גוף יצירתו ששרד כולל:
 לפחות 13 מיסות פוליפוניות למקהלה וכלי נגינה.
 6 מיסות רקוויאם.
 עשרות מוטטים, יצירות מגניפיקט וקנטטות דתיות.
 עבודות תאורטיות, ביניהן חיבורים על סגנון הקונטרפונקט (Trattato di Contrappunto).

בשנת 1792, יצירת "רקוויאם" מפרי עטו בוצעה בהלוויה של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

ראו גם
 יאקופו פוצ'יני
 ג'אקומו פוצ'יני
 מוזיקה כנסייתית

לקריאה נוספת
 Julian Budden, Puccini: His Life and Works, Oxford University Press, 2002.
 Gabriella Biagi Ravenni and Dieter Schickling, Giacomo Puccini and His Musical Heritage, 2008.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים מן התקופה הקלאסית
אנטוניו
קטגוריה:ילידי 1747
קטגוריה:נפטרים ב-1832