כלי רב תכליתי (מולטיטול)

ממוזער|חייל בצבא ארצות הברית מראה מולטיטול לילד עיראקי
ממוזער|מולטיטול פרוש המציג את הכלים השונים
ממוזער|"כרטיס השרדות", כלי רב־תכליתי חד־יחידתי שמיועד לנשיאה בארנק
ממוזער|מולטיטול מפורק לחלקיו
ממוזער|כלי רב תכליתי מתוצרת לדרמן פרוש ומציג את כל הכלים ולצידו כלי רב תכליתי מקופל ומוכן לנשיאה
ממוזער|כלי רב־תכליתי חד־יחידתי
ממוזער|כלי רב תכליתי ייעודי, לשימוש מקצועי של חשמלאים
ממוזער|כלי רב תכליתי ייעודי, "סכין סומלייה" לשימוש במסעדות ובארים

כלי רב־תכליתי או מולטיטול (באנגלית: Multitool), לפעמים משתמשים בשם המותג לדרמן כמילה נרדפת. הוא כלי עבודה ידני, קומפקטי המשלב מספר כלים פונקציונליים שונים בגוף אחד, במטרה לאפשר ביצוע מגוון פעולות בסיסיות באמצעות כלי יחיד ונייד. כלים רב־תכליתיים כוללים בדרך כלל שילוב של להב, פְּלָיֶר (בעברית: מֶלְקַחַת), מברג, מספריים, לעיתים מסור, פותחן בקבוקים וכלים נוספים, כאשר ההרכב המדויק משתנה בין דגמים ויצרנים שונים. הרעיון של כלי רב־תכליתי מבוסס על עקרונות של חיסכון במקום, ניידות ושימושיות, והוא מיושם בהקשרים אזרחיים, צבאיים, תעשייתיים ויומיומיים. במהלך המאה ה-20, ובייחוד מסוף שנות ה-80, הפכו כלים רב־תכליתיים למוצר צרכני נפוץ, בין היתר בזכות פיתוחים הנדסיים שאפשרו שילוב מנגנונים מורכבים בגוף קטן ועמיד.

היסטוריה
ההתפתחות ההיסטורית של הכלי הרב־תכליתי קדמה בהרבה להופעתו כמוצר צרכני מודרני, והיא קשורה לצורך האנושי העתיק לשלב פונקציות שונות בכלי אחד נייד. כבר בעת העתיקה ניתן לזהות חפצים אישיים שנשאו עמם יותר מתפקיד אחד, כגון סכינים ששימשו הן ככלי עבודה והן ככלי נשק, או כלים ששילבו להב עם מחט, פותחן או וו. עם זאת, מדובר היה בשילובים פונקציונליים מוגבלים, ולא במערכת מתוכננת של כלים מתקפלים או משולבים. במהלך העת החדשה המוקדמת, ובעיקר באירופה של המאות ה־17 וה־18, החלה להופיע תופעה של כלים משולבים בקרב בעלי מלאכה, ימאים וחיילים. כלים אלה נועדו לתת מענה לצרכים מגוונים בתנאים של ניידות, מסעות ארוכים או שירות צבאי, וכללו לרוב סכין ולעיתים גם כלים פשוטים לתיקון ציוד. ההתפתחות הטכנולוגית של ייצור פלדה, יחד עם שיפור ביכולת לייצר מנגנוני קיפול אמינים, אפשרה לראשונה יצירת כלים קומפקטיים יחסית שאינם מתפשרים לחלוטין על עמידות.

נקודת ציון מרכזית בהתפתחות הכלי הרב־תכליתי היא הופעת סכין הצבא השווייצרי בסוף המאה ה־19. סכין זו, שיוצרה במקור עבור חיילי צבא שווייץ, שילבה מספר כלים בגוף אחד מתקפל, ובהם להב, פותחן קופסאות, מברג ולעיתים גם מסור. חשיבותה ההיסטורית אינה רק בהרכב הכלים עצמו, אלא בהפיכתה לדגם תעשייתי סטנדרטי המיוצר בכמויות גדולות, תוך שמירה על איכות, אמינות ותכנון מודולרי. סכין הצבא השווייצרי עיצבה במידה רבה את התפיסה הציבורית של כלי רב־תכליתי, גם כאשר הכלים עצמם המשיכו להתפתח בכיוונים אחרים. לאחר מלחמת העולם השנייה החלו חנויות הסגל בבסיסי הצבא האמריקאי ברחבי העולם להציע למכירה אולרים שווייצריים, ואלה זכו להצלחה אדירה בקרב החיילים והקצינים. עד מהרה הפך האולר פריט נחשק גם בקרב אזרחים חובבי מחנאות, שדאות וגאדג'טים, והחל שיווק מוסדר בחנויות אזרחיות בארצות הברית ובמדינות אחרות. האולר, על דגמיו ההיסטוריים, הפך גם פריט אספנות מבוקש. במקביל התפתחה תעשייה ענפה של העתקים, חיקויים ותחליפים לאולר השווייצרי בידי יצרנים אחרים, חלקם זכו להצלחה ולמוניטין בעצמם.

במהלך המאה ה־20 התרחבה התפיסה של כלי רב־תכליתי מעבר לסכין מתקפלת מרובת להבים. פיתוחים תעשייתיים, במיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה, אפשרו שילוב של כלים מורכבים יותר, כלים שבהם המנגנון המרכזי אינו חיתוך אלא אחיזה, פיתול או הידוק ובראשם פלייר, בתוך גוף מתקפל. מעבר זה סימן שינוי מהותי: הכלי הרב־תכליתי חדל להיות בעיקר כלי חיתוך מורחב, והפך לכלי עבודה קומפקטי המסוגל להתמודד גם עם פעולות מכניות פשוטות, כגון אחיזה, כיפוף, חיתוך חוטים ותיקונים בסיסיים. שינוי זה שיקף את צורכיהם של טכנאים, חיילים, אנשי שטח ואנשי תחזוקה, ולא רק של משתמשים אזרחיים. בסוף שנות ה־80 של המאה ה־20 חלה האצה משמעותית בפיתוח ובפופולריזציה של כלים רב־תכליתיים מודרניים, עם הופעתם של דגמים מבוססים על פלייר מתקפל כבסיס הכלי שתוכננו מראש כמערכת משולבת אחת. כלים אלה שילבו מנגנוני נעילה מתקדמים, חומרים קלים וחזקים, וארגונומיה משופרת, והפכו למוצר עצמאי ולא רק וריאציה של סכין כיס. בתקופה זו החלו כלים רב־תכליתיים להיתפס לא רק כציוד מקצועי או צבאי, אלא גם כאביזר יומיומי, המסמל מוכנות, עצמאות טכנית ויכולת אלתור. בעשורים האחרונים המשיכה ההתפתחות ההיסטורית של הכלי הרב־תכליתי להתפצל למספר כיוונים מקבילים. מצד אחד נוצרו כלים ייעודיים לקהלים מקצועיים מסוימים, כגון כוחות ההצלה, אנשי צבא, מכונאים ורוכבי אופניים. מצד אחר התפתחו כלים קלים וקומפקטיים יותר, המיועדים לנשיאה יומיומית, תוך דגש על עיצוב, נוחות ושילוב פונקציות בסיסיות בלבד. התפתחות זו משקפת את המעבר של הכלי הרב־תכליתי מאובייקט פונקציונלי גרידא למוצר תרבותי, הנמצא בצומת שבין טכנולוגיה, אורח חיים ותפיסות של שימושיות וניידות.

עקרונות תכנון והנדסה
תכנון והנדסה של כלים רב־תכליתיים נבדלים באופן מהותי מתכנון של כלי עבודה ייעודיים, משום שהם נדרשים לשלב מספר פונקציות נפרדות בתוך גוף אחד, תוך שמירה על רמת שימושיות ובטיחות סבירה בכל אחת מהן. מחקר היסטורי וטכני של כלי יד מראה כי השילוב אינו נובע משאיפה לאוניברסליות מוחלטת, אלא מהצורך לצמצם את מספר הכלים הנישאים או המוחזקים במהלך עבודה, מבלי לפגוע באופן קריטי ביכולת הביצוע של פעולות מרכזיות. חוקרי כלי עבודה מציינים כי כלים רב־תכליתיים מוצלחים הם תוצאה של אופטימיזציה ולא של ריבוי פונקציות כשלעצמו.
אחד העקרונות ההנדסיים המרכזיים הוא ארכיטקטורת הכלי, כלומר האופן שבו הכלים השונים מאורגנים ביחס זה לזה. בסכינים רב־כליתיים מסורתיים, הלהב משמש כמרכיב המרכזי שסביבו מתקפלים כלים משניים, כגון מברגים או פותחנים. לעומת זאת, במולטיטול מודרני מבוסס פלייר, הפלייר עצמה מהווה את השלד המבני של הכלי, והיא זו שנושאת את העומסים המכניים העיקריים. הבחנה זו, משקפת מעבר מתפיסה של כלי חיתוך מורחב לתפיסה של כלי עבודה קומפקטי רב־שימושי, שבו אין בהכרח פונקציה דומיננטית אחת.
מנגנוני קיפול ונעילה הם מרכיב הנדסי קריטי בכלים רב־תכליתיים מתקפלים. בניגוד לכלי עבודה קבועים, שבהם החוזק המבני מושג באמצעות גוף רציף, כלים מתקפלים כוללים צירים, קפיצים ונעילות הנתונים לעומסים חוזרים ולשחיקה. ספרות מקצועית העוסקת בכלי יד מצביעה על כך שמנגנון הנעילה אינו רק רכיב בטיחותי, אלא גם גורם המשפיע על תחושת היציבות של הכלי ועל נכונות המשתמש להפעיל כוח. פיתוחם של מנגנוני נעילה אמינים היה תנאי הכרחי להפיכת המולטיטול מכלי חירום או הישרדות לכלי עבודה לגיטימי לשימוש מקצועי ולשימוש יומיומי.
בחירת החומרים בכלים רב־תכליתיים משקפת אף היא פשרות תכנוניות ייחודיות. כלי כזה נדרש לשלב עמידות בפני חיתוך, כיפוף ולחיצה, לעיתים באותו רכיב עצמו. מחקרים על כלי עבודה מצביעים על שימוש בפלדות אל־חלד ובמוצרים אחרים גם שימוש במתכות כגון טיטניום או אלומיניום המציעות איזון בין קשיות, גמישות ועמידות בפני קורוזיה.

ארגונומיה היא היבט בעייתי במיוחד בתכנון כלים רב־תכליתיים. שילוב של מספר כלים בגוף אחד יוצר לעיתים צורות אחיזה שאינן אידיאליות לאף אחת מהפונקציות בנפרד. מחקרי כלי עבודה מראים כי מהנדסים נדרשים להחליט אילו פעולות יבוצעו בתדירות גבוהה, ולתכנן את האחיזה בעיקר עבורן, גם במחיר פגיעה מסוימת בנוחות של פעולות אחרות. בכלים מבוססי פלייר, לדוגמה, צורת הידיות וזוויתן משפיעות ישירות על העברת הכוח ועל עייפות המשתמש, בעוד שבכלים חד־יחידתיים נדרשת תשומת לב מיוחדת לשליטה ולמניעת החלקה.

כלים רב־תכליתיים חד־יחידתיים מייצגים גישה הנדסית שונה, המדגישה פשטות מבנית וצמצום נקודות כשל. בהיעדר מנגנוני קיפול, הכלי כולו מיוצר כיחידה אחת, והפונקציות השונות מוטמעות בעיצוב הגאומטרי של הגוף. ספרות מקצועית על כלי עבודה מציינת כי כלים מסוג זה מציעים אמינות גבוהה ותחזוקה מינימלית, אך מגבילים את מורכבות הפעולות שניתן לבצע. השימוש בטכנולוגיות ייצור מדויקות, כגון עיבוד שבבי וחיתוך בלייזר, מאפשר שילוב של מספר פונקציות בסיסיות בכלי אחד, תוך שמירה על דיוק צורני.

בהקשר המקצועי, תכנון כלים רב־תכליתיים מושפע גם מדרישות תקינה ובטיחות. כלים המשמשים חשמלאים, טכנאים ואנשי תחזוקה נדרשים לעמוד בתקנים מחמירים הנוגעים לבידוד, חוזק ודיוק. ספרות טכנית ותקנית מצביעה על כך ששילוב פונקציות בכלי אחד מחייב תכנון קפדני במיוחד, שכן כשל באחת מהן עלול להשפיע על בטיחות העבודה כולה. מסיבה זו, כלים רב־תכליתיים מקצועיים נוטים לשלב מספר מצומצם של פונקציות קרובות זו לזו, ולא מגוון רחב של שימושים כלליים. בסיכומו של דבר, תכנון והנדסה של כלים רב־תכליתיים אינם עוסקים רק בשאלה כיצד לשלב כמה שיותר כלים בגוף אחד, אלא בשאלה אילו פונקציות ראוי לשלב, באיזו היררכיה, ובאילו פשרות ניתן לעמוד מבלי לפגוע באמינות, בבטיחות ובשימושיות.

נשיאה יומיומית

הקשר בין כלים רב־תכליתיים לבין תרבות הנשיאה היומיומית (באנגלית: Everyday Carry) נוצר מתוך תפיסה תרבותית ולא רק פונקציונלית של נשיאת כלי עבודה אישיים כחלק מהזהות היומיומית של המשתמש. תרבות הציוד לנשיאה יומיומית התגבשה בעשורים האחרונים כזרם העוסק בבחירה מודעת של חפצים הנישאים דרך קבע על גוף האדם, כגון סכינים, כלים רב־תכליתיים, פנסים, כלי כתיבה וארנקים, לא רק מתוך צורך מעשי אלא גם כביטוי של מוכנות, עצמאות ושליטה בסביבה. במסגרת זו, המולטיטול תופס מקום מרכזי כסמל של יעילות מרוכזת, המגלם את הרעיון שניתן להתמודד עם מגוון רחב של תקלות, משימות או מצבי חירום באמצעות חפץ יחיד, קומפקטי ונגיש. בניגוד לכלי עבודה מקצועיים, שהשימוש בהם מתרחש במסגרת עבודה מוגדרת, המולטיטול בתרבות הציוד לנשיאה יומיומית נתפס ככלי כללי, שאינו מיועד בהכרח למשימה אחת ברורה אלא למצבים בלתי צפויים. תפיסה זו מחזקת את ההבחנה התרבותית בין כלי עבודה לבין חפץ נישא, כאשר ערכו של הכלי אינו נמדד רק בביצועיו הטכניים אלא גם בנכונותו להיות נוכח תמיד. חוקרים של תרבות חומרית מצביעים על כך שתרבות הציוד לנשיאה יומיומית מייצגת מעבר מתפיסה של שימושיות נקודתית לתפיסה של זמינות מתמדת, והמולטיטול מתאים לכך במיוחד בשל ריבוי הפונקציות שבו והיכולת לשאתו בכיס, בתיק או על החגורה.

בתרבות הנשיאה היומיומית, המולטיטול משמש גם כפריט גבולי בין כלי עבודה לכלי אישי, ולעיתים אף כפריט אספנות. הדיון הקהילתי סביב מולטיטולים נוגע לא רק לשאלות של איכות חומרים או תכנון הנדסי, אלא גם לשאלות של זהות, טעם ואורח חיים. הבחירה בדגם מסוים, במספר פונקציות מוגבל או רחב, ובשילוב בין להב, פלייר, מברגים או כלים ייעודיים אחרים, משקפת לעיתים תפיסת עולם של המשתמש ביחס למהות המוכנות היומיומית. בהקשר זה, המולטיטול אינו רק כלי לפתרון בעיות אלא אמצעי לביטוי עצמי ולשייכות לקהילה תרבותית מובחנת.
עם זאת, הקשר בין מולטיטול לשימוש בקהילת הציוד לנשיאה יומיומית אינו חף ממתחים. בקהילות שונות קיימת הבחנה ברורה בין ציוד לנשיאה יומיומית פונקציונלי לבין מה שנתפס כציוד תצוגתי או אספני, והמולטיטול נמצא לעיתים במוקד ויכוח זה. יש הרואים בו כלי עבודה לגיטימי ונחוץ, בעוד אחרים טוענים כי ריבוי הפונקציות והגודל היחסי הופכים אותו לפחות מעשי מנשיאת כלי ייעודי פשוט, כגון סכין או מברג קטן. ויכוח זה מדגיש את העובדה שציוד לנשיאה יומיומית אינו רק אוסף חפצים אלא מערכת של ערכים, שבהם נשקלים יעילות, פשטות, אסתטיקה וסמליות.
בסופו של דבר, המולטיטול בתרבות הנשיאה היומיומית מגלם מפגש בין טכנולוגיה, פרקטיקה יומיומית ותרבות חומרית. הוא משמש כעדות לכך שכלי עבודה יכולים לחרוג מהקשרם המקצועי ולהפוך לחלק מאורח חיים, שבו המוכנות לפעולה והיכולת להתמודד עם הבלתי צפוי נתפסות כערכים בפני עצמם. בהקשר זה, המולטיטול אינו רק אמצעי, אלא ייצוג מוחשי של אידיאל תרבותי עכשווי.

סוגים עיקריים של כלים רב־שימושיים
המונח כלי רב־שימושי מתייחס לקבוצה רחבה של כלים המשלבים מספר פונקציות בכלי אחד, אך בפועל מדובר במשפחה הטרוגנית של פתרונות תכנוניים, הנבדלים זה מזה במבנה, בייעוד ובאופן השימוש. אחד הסוגים המוקדמים והנפוצים ביותר הוא כלים רב־שימושיים מבוססי להב, ובראשם סכיני כיס רב־להביים. בכלים אלה הלהב משמש כמרכיב המרכזי, בעוד שהפונקציות הנוספות, כגון מברג, פותחן או מספריים, נתפסות כהרחבות משניות של כלי חיתוך בסיסי. סוג זה נטוע במסורת ארוכה של נשיאת סכין אישית, והוא משלב בין שימושיות כללית לבין קומפקטיות וניידות, מבלי להחליף כלי עבודה ייעודיים. לעומתם, התפתחו כלים רב־שימושיים שבהם הרכיב המרכזי אינו להב אלא מנגנון עבודה, כגון פלייר, מפתח או מנגנון אחיזה. כלים אלה, המזוהים לרוב עם המונח multitool במובנו המודרני, מיועדים בראש ובראשונה לביצוע פעולות מכניות כגון אחיזה, פיתול, חיתוך חוטים או הידוק, והלהב, אם קיים, הוא אחד ממספר כלים משולבים ולא בהכרח החשוב שבהם. ההבחנה בין שני סוגים אלה משקפת שינוי תפיסתי, ממסורת של סכין רב־כלית לכלי עבודה קומפקטי שנועד להחליף במידה מוגבלת מספר כלים ייעודיים. קטגוריה נוספת היא כלים רב־שימושיים חד־גופיים, המכונים לעיתים single-piece multitool. כלים אלה עשויים לרוב מגוש מתכת אחד, ללא צירים, מנגנונים או חלקים נעים, ומשלבים מספר פונקציות באמצעות פרופיל, חריצים או קצוות מעוצבים. יתרונם טמון בעמידות גבוהה, בפשטות מכנית ובתחזוקה מינימלית, אך מגבלותיהם ברורות, שכן כל פונקציה מתבצעת באופן בסיסי בלבד. סוג זה מדגיש גישה תכנונית של פשרה מודעת בין ריבוי שימושים לבין אמינות ופשטות. בנוסף לכלים כלליים, קיימת קבוצה רחבה של כלים רב־שימושיים ייעודיים, המיועדים לשימוש מקצועי בתחום מסוים. דוגמאות לכך הם כלים לחשמלאים המשלבים חיתוך, הפשטה ואחיזה של חוטי חשמל, או כלים לתחזוקה ותיקון המשלבים מספר פעולות הנדרשות ברצף עבודה מוגדר. כלים אלה אינם נועדו לשימוש כללי או לנשיאה יומיומית רחבה, אלא לריבוי פונקציות בתוך הקשר מקצועי ספציפי. בהקשר זה, הרב־שימושיות מתבטאת בייעול תהליך עבודה ולא בהחלפת ערכת כלים שלמה. הבחנה זו מאפשרת גם להגדיר את גבולות המושג כלי רב־שימושי. ערכות כלים קומפקטיות, אביזרים מתחלפים או מערכות מודולריות אינן נחשבות בדרך כלל לכלים רב־שימושיים, משום שהן אינן משלבות פונקציות בכלי יחיד אלא מאגדות מספר כלים נפרדים. כמו כן, לא כל כלי בעל יותר מפונקציה אחת נכלל בהכרח בקטגוריה זו, שכן השילוב חייב להיות אינטגרלי ולא אקראי. מיפוי זה מדגיש כי כלי רב־שימושי אינו רק אוסף של פונקציות, אלא תוצר של תכנון המאזן בין ניידות, שימושיות, אמינות וייעוד.

כלים רב־שימושיים מבוססי להב
אולר, סכין מתקפלת וסכין הצבא השווייצרי הם לא רק דוגמאות מוקדמות, אלא אבני יסוד מושגיות להבנת עצם היווצרות הקטגוריה של כלי רב־שימושי. האולר והסכין המתקפלת ממלאים תפקיד מרכזי בהתפתחות ההיסטורית והמושגית של כלים רב־שימושיים. האולר, במובנו הקלאסי, הוא סכין מתקפלת שנועדה לנשיאה יומיומית, ולעיתים כוללת להב יחיד ולעיתים מספר להבים או כלים נלווים. עצם קיומו של מנגנון קיפול מאפשר שילוב של ניידות, בטיחות ונגישות, והפך את הסכין המתקפלת לכלי אישי נפוץ כבר מן המאה ה־18 וה־19. עם זאת, במרבית המקרים האולר נותר כלי חיתוך בראש ובראשונה, והפונקציות הנוספות שבו, אם קיימות, נתפסות כהרחבה מוגבלת ולא כהגדרה מחודשת של ייעוד הכלי. סכין הצבא השווייצרי מייצגת שלב מתקדם יותר בהתפתחות זו, שבו ריבוי הפונקציות אינו תוספת משנית אלא עיקרון תכנוני מוצהר. כלים אלה משלבים להבים עם מברגים, פותחנים, מסורים וכלים נוספים, תוך שמירה על מבנה קומפקטי ומנגנון קיפול אחיד. בכך הם מהווים גשר מושגי בין סכין מתקפלת לבין כלי רב־שימושי, שכן הם עדיין מבוססי להב ונשיאה אישית, אך כבר מגלמים תפיסה של כלי אחד המיועד למגוון משימות. חשיבותם אינה רק היסטורית, אלא גם טקסונומית, משום שהם מדגימים כיצד סכין יכולה לחרוג מתפקידה המקורי ולהפוך לפלטפורמה לשילוב פונקציות. הבחנה זו מאפשרת להבדיל בין אולר וסכין מתקפלת לבין מולטיטול במובנו המודרני. בעוד שהראשונים שומרים על זהות ברורה של סכין עם תוספות, הרי שבכלי רב־שימושי מודרני אין בהכרח פונקציה דומיננטית אחת, והלהב, אם הוא קיים, הוא חלק ממכלול שווה־ערך של כלים. לפיכך, האולר וסכין הצבא השווייצרי אינם רק קטגוריות נפרדות, אלא שלבים מכוננים בהתפתחות הרעיון של כלי רב־שימושי, הממחישים את המעבר ההדרגתי מכלי חיתוך אישי לכלי עבודה משולב ורב־תכליתי. לעומת זאת, כלי רב־תכליתי במובנו המודרני מתוכנן כיחידת עבודה משולבת, שבה אין בהכרח כלי דומיננטי אחד.
כלי רב־תכליתי חד־יחידתי
כלי רב־תכליתי חד־יחידתי (באנגלית: Single-piece multitool) הוא כלי עבודה המיוצר כיחידה רציפה אחת, ללא מנגנוני קיפול, פירוק או חלקים נעים, ובו משולבות מספר פונקציות שונות באמצעות עיצוב גאומטרי של גוף הכלי עצמו. פונקציות אלה עשויות לכלול מברגים, מפתחות, פותחנים, מגרדים, סרגלים או כלי חיתוך בסיסיים, כאשר כל אחת מהן נוצרת מתוך קווי המתאר, החורים או הזוויות של הכלי.
המאפיין המגדיר של כלים אלה הוא היעדר היררכיה בין הכלים המשולבים: אין כלי “ראשי” אחד, אלא מכלול פונקציות שוות־מעמד, המתבססות על עקרונות של פשטות מבנית, עמידות גבוהה וצמצום נקודות כשל. בעשורים האחרונים, ובמקביל להתפתחות הכלים הרב־תכליתיים המתקפלים, הופיע זרם תכנוני נוסף של כלים רב־תכליתיים חד־יחידתיים, המיוצרים מגוש חומר אחד. כלים אלה אינם ממשיכים ישירים של סכין הכיס או של המולטיטול המבוסס פלייר, אלא מייצגים תפיסה שונה של רב־שימושיות: במקום ריבוי כלים נפרדים המאוחדים באמצעות מנגנון מכני, הפונקציות השונות נטמעות בגאומטריה של הכלי עצמו.
גישה זו התאפשרה בין היתר הודות לשימוש בטכנולוגיות ייצור מדויקות, כגון חיתוך בלייזר, CNC ויציקה מדויקת, וכן הודות לשימוש בחומרים חזקים וקלים דוגמת פלדת אל־חלד, טיטניום או סגסוגות אלומיניום. הכלי החד־יחידתי מדגיש עמידות, אמינות ופשטות, ולעיתים אף נתפס כתגובה ביקורתית לריבוי המנגנונים והחלקים הנעים בכלים רב־תכליתיים מורכבים. בעוד כלים רב־תכליתיים מתקפלים מבוססים על שילוב של מספר כלים נפרדים באמצעות מנגנוני קיפול או פלייר מרכזית, הכלי הרב־תכליתי החד־יחידתי מבוסס על אינטגרציה צורנית בלבד. היעדרם של חלקים נעים מעניק לו יתרונות של עמידות ותחזוקה מינימלית, אך גם מגביל את מורכבות הפעולות שניתן לבצע באמצעותו. בשל כך, כלים חד־יחידתיים משמשים לרוב כמשלימים לכלי עבודה אחרים, או כציוד נלווה לנשיאה יומיומית, ולא כתחליף מלא לערכת כלים.
כלים רב־תכליתיים המבוססים על פלייר
כלים רב־תכליתיים המבוססים על פלייר, או לעיתים מספריים, מהווים אחת הקטגוריות המרכזיות והמשפיעות בהתפתחות המולטיטול המודרני. בניגוד לכלים רב־שימושיים מבוססי להב, שבהם החיתוך הוא הפונקציה הדומיננטית, בכלים אלה הצבת משמשת כמרכיב המרכזי שסביבו מאורגנות יתר הפונקציות. מבנה זה מאפשר ביצוע פעולות מכניות מגוונות כגון אחיזה, כיפוף, חיתוך חוטים ופיתול, והופך את הכלי לשימושי במיוחד בהקשרים של תחזוקה, תיקון ועבודה טכנית כללית. הבחירה בצבת כבסיס תכנוני משקפת תפיסה של הכלי כתחליף קומפקטי למספר כלי עבודה בסיסיים, ולא כהרחבה של סכין אישית.

מבחינה הנדסית, כלים רב־תכליתיים מבוססי פלייר מאופיינים במבנה מתקפל דו־זרועי, שבו שתי הידיות נפתחות לצורת צבת, ובמצב סגור משמשות כמארז לכלים נוספים כגון להבים, מברגים, מסורים או פצירות. תכנון זה מחייב איזון מורכב בין חוזק מכני לבין קומפקטיות, שכן הצבת נדרשת לעמוד בעומסים גבוהים יחסית בעוד שהכלי כולו מיועד לנשיאה ניידת. משום כך, דגמים רבים משלבים חומרים מחוזקים, מנגנוני נעילה לכלי המשנה, ולעיתים גם מנגנון קפיצי המקל על פתיחה וסגירה תכופות.

יתרון מרכזי של כלים אלה הוא היכולת לבצע רצף פעולות טכניות מבלי להחליף כלי, דבר בעל חשיבות רבה בעבודות שדה, תחזוקה קלה או מצבי חירום. עם זאת, מגבלה מובנית היא שהצבת עצמה לרוב קטנה יותר ופחות ארגונומית מצבת ייעודית, והכוח שניתן להפעיל באמצעותה מוגבל בהתאם לאורך הידיות ולמבנה הקומפקטי. מגבלה זו מחדדת את אופיים של כלים רב־תכליתיים מבוססי פלייר ככלי עבודה כלליים, ולא כתחליף מלא לכלי מקצועי ייעודי בעבודה מאומצת או ממושכת. כלים רב־תכליתיים מבוססי פלייר מגלמים את אחד הביטויים המובהקים של הרב־שימושיות המודרנית: שילוב של יכולת מכנית, ניידות וריבוי פונקציות במסגרת כלי אחד.

כלים רב־תכליתיים מקצועיים
בנוסף לכלים רב־תכליתיים המיועדים לנשיאה יומיומית או לשימוש יומיומי, קיימת קבוצה של כלי עבודה מקצועיים המשלבים מספר פונקציות ייעודיות במסגרת כלי אחד. כלים רב־תכליתיים מקצועיים הם קבוצה של כלי עבודה המשלבים מספר פונקציות ייעודיות בתוך כלי אחד, מתוך מטרה לאפשר ביצוע רצף פעולות מקצועיות מוגדרות באופן יעיל, בטוח ומדויק. בניגוד לכלים רב־תכליתיים כלליים, המיועדים לשימוש רחב ולא־מתמחה, כלים אלה מתוכננים מראש עבור תחום עיסוק מסוים, כגון עבודות חשמל, תחזוקה מכנית, התקנות תעשייתיות או שירות טכני. הרב־תכליתיות שלהם אינה נובעת מריבוי שימושים אקראיים, אלא מהאינטגרציה של פונקציות קרובות מבחינה טכנית ותפעולית, הנדרשות כחלק שגרתי מתהליך עבודה מקצועי.
התפתחותם של כלים רב־תכליתיים מקצועיים קשורה ישירות להתמקצעות העבודה התעשייתית במאה ה־20 ולצורך בסטנדרטיזציה של תהליכי עבודה. עם התרחבות השימוש במערכות חשמל, מכניקה ותקשורת, נוצר ביקוש לכלים המאפשרים לטכנאי או לאיש מקצוע לבצע מספר פעולות עוקבות מבלי להחליף כלי בין שלב לשלב. כך החלו להופיע כלים המשלבים חיתוך, הפשטה, כיפוף ולעיתים גם לחיצה או הידוק, כאשר כל אחת מן הפונקציות מתוכננת לעמוד בדרישות דיוק ובטיחות מחמירות. במובן זה, הכלי הרב־תכליתי המקצועי אינו פשרה, אלא פתרון תכנוני ממוקד.
דוגמה מובהקת לכך היא כלים המשמשים חשמלאים לטיפול בחוטי חשמל וכבלים. כלים אלה משלבים בדרך כלל מנגנון חיתוך מותאם לקטרים שונים של מוליכים, חריצים מדורגים להפשטת בידוד, אזורי אחיזה וכיפוף, ולעיתים גם אזור ייעודי ללחיצת מחברים. שילוב זה מאפשר ביצוע רציף של פעולות הנדרשות להכנת חיבור חשמלי, החל מחיתוך החוט, דרך חשיפת המוליך ועד לעיצובו וחיבורו. הרב־תכליתיות כאן אינה תוספת נוחות בלבד, אלא אמצעי לצמצום טעויות, לקיצור זמן עבודה ולשיפור הבטיחות, שכן הפחתת הצורך בהחלפת כלים מפחיתה גם את הסיכון לשימוש בכלי שאינו מתאים לשלב מסוים בתהליך.
מבחינה תכנונית, כלים רב־תכליתיים מקצועיים נבדלים מכלים רב־תכליתיים כלליים גם בבחירת החומרים ובמבנה המכני. הם מיוצרים לרוב מפלדות מוקשחות או מסגסוגות ייעודיות, ולעיתים כוללים בידוד חשמלי או ציפויים המותאמים לסביבת עבודה מסוימת. תכנון הכלי מושפע מתקני בטיחות ותקינה מקצועית, אשר מכתיבים לא רק את עמידות החומר אלא גם את צורת האחיזה, מרווחי העבודה והדיוק המותר בכל פונקציה. כתוצאה מכך, הכלי המקצועי עשוי להיות פחות קומפקטי או פחות מגוון בשימושיו בהשוואה ל-multitool כללי, אך הוא מספק רמת אמינות ודיוק גבוהה יותר בהקשר שלשמו נועד.
כלים רב־תכליתיים מקצועיים אינם מוגבלים לתחום החשמל בלבד. תחזוקה מכנית קלה, התקנות תעשייתיות, עבודות שירות בשטח ותחומי טכנאות נוספים עושים שימוש בכלים משולבים המאגדים מספר פעולות קרובות זו לזו. לעיתים מדובר בכלים מתקפלים, ולעיתים בכלים חד־יחידתיים ללא חלקים נעים, כאשר הבחירה בין הגישות נובעת משיקולים של עמידות, תחזוקה ונוחות שימוש. במקרים רבים, הכלי הרב תכליתי משמש כהשלמה לערכת כלים רחבה יותר, אך במצבי עבודה מסוימים הוא מאפשר ביצוע עצמאי של משימות בסיסיות ללא צורך בגישה מיידית לכלי עבודה נוספים.

כלים רב־שימושיים ייעודיים כוללים גם כלים מתחום השירות והאירוח, שבהם שילוב הפונקציות מותאם לפעולה מקצועית מוגדרת. דוגמה מובהקת לכך היא "סכין סומלייה" (באנגלית: הידוע גם בשם Sommelier Knife), הידוע גם בשם "ידידו של המלצר" (אנגלית: waiter's friend) כלי קומפקטי המשמש לפתיחת בקבוקי יין ומשלב בדרך כלל חולץ פקקים, להב קטן לחיתוך עטיפת הבקבוק ולעיתים גם מנוף דו־שלבי להוצאת הפקק. אף שהכלי מזוהה עם עולם היין והמסעדנות, מבנהו משקף עקרונות תכנון הדומים לאלה של כלים רב־שימושיים אחרים: ריכוז פונקציות משלימות בכלי אחד, ניידות גבוהה והתאמה לשימוש חוזר במסגרת מקצועית. בהקשר זה, סכין הסומלייה אינה כלי כללי, אלא כלי רב־שימושי המתוכנן לביצוע רצף פעולות ייעודי ביעילות ובאמינות.

מן הבחינה המושגית, הכלי הרב־תכליתי המקצועי מדגים גישה שונה לרב־שימושיות מזו של הכלי הרב־תכליתי הכללי. בעוד מולטיטול כללי שואף לספק מענה רחב למגוון תרחישים בלתי־צפויים, הכלי המקצועי מתמקד בתרחיש עבודה מוגדר וחוזר. הרב־תכליתיות שלו נמדדת לא במספר הכלים המשולבים, אלא באיכות האינטגרציה ביניהם וביכולתם לפעול יחד כחלק מתהליך עבודה עקבי. בכך הוא משקף תפיסה תעשייתית של יעילות, בטיחות ודיוק, ולא תפיסה של אלתור או מוכנות כללית. בהקשר זה, הכלים הרב־תכליתיים המקצועיים תופסים מקום ייחודי בתוך ההיסטוריה של הכלי הרב־תכליתי. הם אינם הסתעפות של סכין הכיס או של מולטיטול מבוסס פלייר, אלא התפתחות מקבילה, שמקורה בפרקטיקה מקצועית ובדרישות תקינה. שילובם בערך על כלים רב־תכליתיים מדגיש כי הרב־שימושיות אינה תכונה אחידה, אלא עיקרון תכנוני המופיע בצורות שונות בהתאם להקשר הטכנולוגי, התרבותי והמקצועי שבו הוא מיושם.

רגולציה והיבטים משפטיים
הרגולציה סביב כלים רב־תכליתיים מדגימה את הקונפליקט המובנה בין פוטנציאל שימושי לבין פוטנציאל לסיכון. היא מחייבת את היצרן, המשתמש והסוחר לשקול כל היבט משפטי לפני הפצה או נשיאה, ומדגישה את הצורך בהבחנה בין כלי עבודה מקצועי, כלי נשיאה יומיומית וכלי שנחשבים כלי נשק. הבנת ההקשרים המשפטיים חיונית הן לתכנון הכלי והן להבנת מקומו של המולטיטול בתרבות, בעבודה ובחיי היום־יום.

כלים רב־תכליתיים עשויים להיכלל תחת רגולציות משפטיות שונות, בעיקר משום שהם כוללים להב או חלקים חדים העלולים לשמש גם ככלי נשק. קיימת הבחנה בין החזקת כלי במשק הבית לבין נשיאתו במרחב הציבורי ללא היתר; במקרים רבים, החוק מטיל תנאים או איסורים מפורשים על נשיאה במקומות ציבוריים. במדינת ישראל, לדוגמה, החזקת סכין או כלי בעל להב נחשבת כלי שעלול לגרום לפציעה, ונשיאתו במרחב הציבורי עשויה להיחשב החזקה שלא כדין אלא אם מוגשת הוכחה למטרה כשרה, כגון צורך בעבודה או כלי מקצועי הנדרש לביצוע משימה מסוימת. בחוק העונשין הישראלי נקבע כי המונח “סכין” כולל גם כלים כגון סכיני מטבח ואולר, אך אולר מוגדר ככלי מתקפל קצר שלא ניתן לקיבוע באמצעות קפיץ או מנגנון אחר, והוא עשוי לחסות בהקלה יחסית במסגרת הדרישות החוקיות בתנאים מסוימים. עם זאת, גם החזקת אולר או כלי דומה במצב החשוד כרכיב לא חוקי ללא הסבר סביר עלולה להיחשבעבירה פלילית. בחוקים של מדינות אחרות קיימים כללים מפורטים לגבי סוגי כלים שניתן לשאת בפומבי ואלו המסווגים ככלי מסוכן יותר. כך, בחוקי הממלכה המאוחדת נקבע בהחלטה משפטית כי נשיאת סכין מתקפלת שאינה ננעלת ושהלהב שלה אינו עולה על שלושה אינצ’ים (כ-7.62 ס"מ) מותרת ללא צורך בנימוק, בעוד נשיאת סכינים בעלי מנגנון נעילה או להב ארוך יותר מחייבים “סיבה טובה” כגון עבודה או פעילות חוקית אחרת. בהקשר זה, למולטיטולים וסכינים מתקפלים יש סטטוס חוקי שונה בהתאם למאפיינים הטכניים שלהם ולנסיבות הנשיאה, והחוק מטיל את שיקול הדעת על רשויות האכיפה לפרש את ההגדרה המשפטית של “מטרה טובה”.

כלים רב־תכליתיים מקצועיים, כגון אלה המשמשים חשמלאים, טכנאים או אנשי תחזוקה, לרוב אינם נכללים באיסורים כלליים משום שהשימוש בהם מוגבל למטרה מקצועית, והחזקתם נתפסת כחיונית לביצוע עבודה בטוחה ויעילה. עם זאת, לרגולטורים קיימת סמכות להגדיר מגבלות על צורת הכלי, בידוד חשמלי, חומרים מסוימים או דרכי נשיאה, במטרה למנוע פגיעה במשתמשים או בציבור. מסיבה זו, כלי עבודה רב־תכליתיים הנושאים להב מתקפל או קבוע עשויים להיות כפופים לדרישות בטיחות ותקינה.

ביחס לכלים רב־תכליתיים המיועדים לנשיאה יומיומית, ההגבלות המשפטיות עשויות לכלול איסור על נשיאה בכיס, בתיק או על החגורה במרחב ציבורי, במיוחד אם מדובר בכלי עם להב מעל אורך מסוים או מנגנון נעילה שנחשב מסוכן. חלק מהמדינות מטילות הגבלות נוספות על כלי שנחשבים “כלי נשק חבוי” או בעלי מנגנון פתיחה מהיר, ואילו אחרות מאפשרות נשיאה חופשית של כלי קומפקטי, תוך שמירה על אורך להב מוגדר ומצב נעול. ההבחנה בין כלי עבודה לגיטימי לבין כלי נשק או כלי מסוכן אינה תמיד ברורה, ולעיתים היא נקבעת על בסיס פרשנות מקומית, הכשרה מקצועית או הקשר השימושי. במדינות רבות יש גם הבחנה ברורה בין החזקה בבית או במקום פרטי לבין נשיאה במרחב הציבורי; החזקת כלי עבודה הכולל להב לצרכים מקצועיים בתוך סביבת עבודה מוכרת אינה נחשבת באופן אוטומטי לעבירה.

היבט נוסף ברגולציה נוגע למכירה, ייבוא וייצוא של כלים רב־תכליתיים, במיוחד אם הם כוללים להב גדול או מנגנון פתיחה מהיר. חברות מסוימות נדרשות לציית לחוקים ייעודיים, כולל סימון, הגבלת מכירה לאנשים מעל גיל מסוים, או רישום במאגרי מכס וייצוא. בנוסף לרגולציות הקשורות לנשיאה הציבורית הכללית, יש חוקים שנוגעים דווקא לתחבורה או לשימוש במתקנים מסוימים. דוגמה לכך היא איסור ברור על נשיאת סכינים, כלים עם להב או כלי רב-תכליתי במטוסי נוסעים, גם אם כלי זה עצמו חוקי לשאת בחיי היומיום. מעבר לכך, מאמצי מדיניות ציבורית כוללים לעיתים תמריצים להחזרת כלי נשק קר (כולל סכינים ואמצעים מסוכנים אחרים) כחלק ממאבק במקרי אלימות, כפי שנעשה בהולנד ובבריטניה בפרויקטים של איסוף ו”חנינה משפטית” תמורת פיצוי כספי, במטרה לצמצם את כלי הנשק הלא-חוקיים בציבור.

ראו גם
 ציוד לנשיאה יומיומית
 אוסילייטינג מולטיטול

לקריאה נוספת
 The Ultimate Bushcraft Survival Pack: Tips, Tools, and Field Guide for Surviving in the Wild – Includes: 10-in-1 Multi-tool, Paracord Bracelet, Flint-striker, Emergency Blanket, Field Guide 2024 
 STEM SCHOOL Garage Startup: Keychain Multitool Manufacturing: Laser-Cut EDC Tools You Can Design, Make and Sell from Home 2025 
 Wolfgang Peter-Michel Multitools selbst gebaut (German Edition) 2018 
 Roger Eckstine Shooter's Bible Guide to Knives: A Complete Guide to Fixed and Folding Blade Knives for Hunting, Survival, Personal Defense, and Everyday Carry Skyhorse Publishing 2017 
 Alvin Sellens Keen Kutter Pocket Knives Schiffer 2003 

קישורים חיצוניים

 Doug Mahoney The Best Multi-Tool אתר WIRECUTTER נקרא בינואר 2026
 The 9 Best Multitools for Fixing Things in a Pinch אתר Popular Mechanics  נקרא ינואר 2026

הערות שוליים

קטגוריה:כלי עבודה רב תכליתיים
קטגוריה:סכינים
קטגוריה:כלי חיתוך