גוראנים

הגוראנים (בסרבו-קרואטית: Горанци, באלבנית: Goranët) הם קבוצה אתנית סלאבית-דרומית שמרבית אנשיה חיים באזור ההררי גורה (Gora) שבמשולש הגבולות של קוסובו, אלבניה ומקדוניה הצפונית. בני הקבוצה מגדירים את עצמם לעיתים גם כ-Našinci ("אנשי-שלנו"), ומדברים ניב סלאבי מקומי הקרוי גוראני או נאשינסקי, המשתייך למרחב הדיאלקטים הטורלאקיים.

הגוראנים הם ברובם מוסלמים סונים, וחלק מהקהילה משתייכת למסדרים סופיים הפעילים באזור. זהותם האתנית של הגוראנים שימשה לאורך השנים נושא למחלוקת בין מדינות האזור, הן בשל השפה הייחודית שלהם והן בשל מיקומם באזור רגיש מבחינה פוליטית.

שם הקבוצה
השם "גוראנים" נגזר מהמילה הסלאבית gora – "הר".
בני הקבוצה משתמשים לפעמים בכינוי העצמי Našinci ("אנחנו/שלנו").
בתרבויות שכנות קיימים כינויים חיצוניים שונים, כגון "Poturë" באלבנית או "Torbesh", לעיתים עם מטען פוליטי.

אזורי התיישבות
המרכז ההיסטורי של הקבוצה נמצא באזור ההררי גורה, שלימים חולק בין שלוש מדינות:
 קוסובו – בכ־18 כפרים ובעיר דראגש (Dragash/Dragaš).
 אלבניה – בעיקר בכפרים שבאזור Zapod ו-Shishtavec (סה״כ תשעה כפרים בעלי אוכלוסייה גוראנית משמעותית).
 צפון מקדוניה – במספר כפרים באזור פולוג.

במפקדי אוכלוסין שונים דווחו על תפוצה משתנה, בין היתר בגלל הזדהות שונה עם קבוצות אחרות (בוסניאקים, סרבים, מקדונים או "מוסלמים" כהגדרה אתנית).

דמוגרפיה
האוכלוסייה הכוללת של הגוראנים מוערכת בכ־20,000 איש.
לפי מפקד האוכלוסין בקוסובו לשנת 2011 הוגדרו כ-10,265 תושבים כגוראנים. לפי מפקד האוכלוסין בסרביה לשנת 2022, הוגדרו 7,700 תושבים כגוראנים, מתוכם כ-2,800 בבלגרד. קיימת שונות בין הצהרת זהות לבין שימוש יומיומי בשפה.

שפה
הגוראנים מדברים את הניב נאשינסקי/גוראנסקי, הקשור לקבוצת דיאלקטים סלאביים דרומיים  שנחשבים ל"מעבר" בין סרבית, בולגרית ומקדונית.
השפה מכילה השפעות רבות מטורקית ומאלבנית, תוצאה של מגע בין תרבויות בתקופת המדינה העות'מאנית.

הסיווג הלשוני של הניב הוא נושא למחקר ולהוויכוח אקדמי, בשל מאפייניו המעורבים.

דת ותרבות
הגוראנים הם מוסלמים סונים, ורבים מהם משתייכים למסדרים סופיים כמו "חלוואתיה" ו-"בכתשיה".
המסורות התרבותיות של הקבוצה כוללות:
 ריקוד מעגל מסורתי, מלווה בכלים כמו חליל, צ'פטליה ותוף גדול.
 מאבק־שמן עממי בשם *pelivona*, חגיגה כפרית הכוללת מוזיקה וריקודים.
 מסורת אפייה וקונדיטוריה שבזכותה זכו הגוראנים למוניטין ברחבי הבלקן.

עד המאה ה-18, רבים היו נוצרים עם הגעת הנצרות לאירופה, במאה ה-18 החל גל של אסלאמיזציה בגורה', ביטול הארכיבישופות של אוחריד והפטריארכיה הסרבית של פץ' בשנים 1766/1767 על ידי העות'מאניים נחשב כמה שהוביל לאסלאמיזציה של גורה, כפי שהיה במגמה של קהילות רבות בבלקן. הגוראני הנוצריה האחרונה, בוז'נה, נפטרה במאה ה-19 – היא קיבלה פולחן המסמל את המורשת הנוצרית של הגוראני.

היסטוריה מודרנית
אזור גורה עבר במהלך המאה ה־20 שינויים פוליטיים רבים: שליטה עות'מאנית, שילוב ביוגוסלביה, פירוק יוגוסלביה ומעבר לשליטת קוסובו.
לאחר מלחמת קוסובו הועברה השליטה האזרחית באזור למשימת האו״ם (UNMIK), ובהמשך אוחדה המוניציפליה של גורה עם אזור אופויה ליצירת עיריית דראגש.

מתחים אתניים התקיימו בין גוראנים לבין אלבנים באזור, ובסוגיית החינוך קיימת מחלוקת בין אימוץ תוכנית לימודים בוסנית, סרבית או מקומית.

זהות ואתנופוליטיקה
חלק מבני הקבוצה טוענים לייחוד לאומי נפרד, בעוד אחרים מזדהים כ-בוסניאקים, מקדונים או סרבים.
בזירה הפוליטית בקוסובו קיימות מפלגות של בני גוראנים, כגון "Unique Gorani Party".

אישים בולטים
 אדֶם הודָ'ה – פוליטיקאי מקוסובו.
 זופר אבדיה – מאמן כדורסל ישראלי-סרבי, ואביו של הכדורסלן דני אבדיה
 דני הוצ'קו – כדורגלן מונטנגרי
 דאנל סינאני – כדורגלן לוקסמבורגי ממוצא גוראני.
 מיראלם סולימאני – כדורגלן סרבי

ראו גם
 בוסניאקים

 קישורים חיצוניים 

הערות שוליים

קטגוריה:קוסובו: קבוצות אתניות