ויליאם בנטינק, רוזן פורטלנד הראשון

וִילִיאָם בֶּנְטִינְק, רוֹזֵן פּוֹרְטְלַנְד הָרִאשׁוֹן (באנגלית: William Bentinck, 1st Earl of Portland), נולד כהַנְס וִילֶם בֶּנְטִינְק (בהולנדית: Hans Willem Bentinck; ) היה איש חצר ודיפלומט בריטי יליד הולנד, שהפך בשלב מוקדם לחביבו של ויליאם, , סטאדהאודר בהולנד ומלך אנגליה לעתיד. הוא תואר כאדם יציב, הגיוני, צנוע ובדרך כלל מתון. הידידות ושיתוף הפעולה ביניהם פסקו ב-1699.

קורות חיים
ראשית חייו וטיפולו בנסיך ויליאם
הנס וילם נולד ב, במחוז אוברייסל שבהולנד. בנו של ברנרד, הברון בנטינק, וצאצא למשפחה עתיקה ואצילית מחלדרלנד ומאוברייסל. הוא מונה לראשונה כ וכצ'מברלין. כאשר הנסיך ויליאם חלה באבעבועות שחורות ב-1675, רופאיו הציעו שישן עם אחד מנושאי הכלים שלו כדי לספוג "רוחות חיות" (Animal spirits) מגוף צעיר ובריא. בנטינק היה נושא הכלים והוא סעד את הנסיך במסירות עד להחלמתו. מסירות זו הבטיחה לו את ידידותו המיוחדת והמתמשכת של ויליאם. מאותו רגע ואילך זכה בנטינק באמונו של הנסיך, ובהתכתבויות ביניהם ויליאם היה גלוי לב מאוד.

איש קשר
ב-1677 נשלח בנטינק לאנגליה כדי לבקש עבור הנסיך ויליאם את ידה של מרי, בתו של ג'יימס, דוכס יורק ומלך אנגליה לעתיד. הוא שהה שוב באנגליה מטעמו של ויליאם ב-1683 וב-1685. מאוחר יותר, ב-1688, כאשר ויליאם התכונן לסייע בהדחתו של ג'יימס (שכבר היה המלך), מהלך שכלל פלישה של כוחות הולנדיים, נסע בנטינק אל כמה מהנסיכים הגרמנים כדי להבטיח את תמיכתם, או לכל הפחות את נייטרליותם. החל מ-1687 הוא שימש גם כצינור תקשורת בין אדונו לבין חבריו האנגלים. בנטינק פיקח על ההסדרים לפלישה, כולל גיוס כספים, שכירת צי תובלה עצום, ארגון מתקפת תעמולה והכנת אתרי נחיתה אפשריים, ואף הפליג לאנגליה עם הנסיך ויליאם.

תארים ושירות צבאי
לאחר שהושלמה המהפכה, מינה ויליאם (כעת מלך אנגליה) את בנטינק ל"נער בית הכיסא", לאדון הראשון של חדר השינה ולחבר המועצה המלכותית. באפריל 1689 הוא קיבל את תוארי האצולה ברון סירנססטר (Baron Cirencester), ויקונט וודסטוק (Viscount Woodstock) ובפעם השנייה שנוצר התואר, רוזן פורטלנד. (היצירה הראשונה של הרוזנות נעשתה עבור  ב-1633, אך נכחדה ב-1688). הוא פיקד על כוח פרשים ב ב-1690, והיה נוכח ב, שם נפצע, וב ב-1695.

דיפלומט
עיקר עבודתו של בנטינק הייתה בעלת אופי דיפלומטי. ב-1690 נשלח להאג כדי לסייע בפתרון הבעיה בין ויליאם לבין ראשי העיר של אמסטרדם. הוא נקלע לשערוריית השחיתות הנוגעת לחברת הודו המזרחית הבריטית ב-1695; הדירקטוריון איבד את המונופול שלו תחת לחץ של "חברה חדשה" ועסק באופן נרחב בשיחוד בניסיון לחדש את הצ'ארטר שלו. עם זאת, שמו של בנטינק טוהר בפרשה. לאחר שסיכל את המזימה היעקוביטית ל, הוא עזר לארגן את הסכם רייסווייק ב-1697. ב-1698 כיהן כשגריר בפריז למשך שישה חודשים. בעודו שם, פתח במשא ומתן עם לואי הארבעה עשר לחלוקת המלוכה הספרדית, וכנציגו של ויליאם חתם על שני חוזי החלוקה ().

התפטרות ומענקי קרקע
ויליאם בנטינק הפך, עם זאת, לקנאי מאוד להשפעה הגוברת של הולנדי אחר, , וב-1699 התפטר מכל משרותיו במשק הבית המלכותי. הוא לא איבד את הערכתו של המלך, שהמשיך לבטוח בו, להעסיק אותו. ולהרעיף עליו מתנות. ועובדה זו, יחד עם הקנאה שחשו כלפיו כזר, הפכה אותו ללא פופולרי מאוד באנגליה. הוא קיבל 135,000 אקרים (546 קמ"ר) של אדמה באירלנד, ורק התנגדות עזה של בית הנבחרים הבריטי המאוחד מנעה ממנו להשיג מתנה גדולה של אדמות כתר בצפון ויילס. בגין חלקו בניסוח חוזי החלוקה, נפתח נגדו ב-1701 הליך הדחה, אך התיק נגדו לא התקדם. הוא הועסק מדי פעם בענייני ציבור תחת המלכה אן עד למותו במעונו,  בבקינגהמשייר. בנו הבכור של פורטלנד, , ירש אותו כרוזן, וב-1716 הוענקו לו התארים מרקיז טיצ'פילד ודוכס פורטלנד.

קודקס בנטינגיאנה
בעודו חי בהולנד, טיפח בנטינק גן שהתגאה בצמחים נדירים רבים. איורים של צמחים אלה נאספו תחת השם "קודקס בנטינגיאנה" (Codex Bentingiana). יצירה זו נעלמה מאז מהסצנה הבוטנית.

משפחה
שמאל|ממוזער|250px|שלט האצולה המחולק לרבעים של ויליאם בנטינק, רוזן פורטלנד הראשון, אביר מסדר הבירית, חבר המועצה המלכותית
לורד פורטלנד היה נשוי פעמיים. ב-1 בפברואר 1678 נישא לאשתו הראשונה, אן וילייר (מתה ב-30 בנובמבר 1688), בתו של סר  ואשתו ליידי , בתו של . נולדו להם שבעה ילדים:
 ליידי  (20 באוגוסט 1679 – 20 באוגוסט 1726), נישאה בראשונה ל, ב-28 בפברואר 1692, ולהם נולדו בן ושתי בנות. היא נישאה בשנית לסר קוניירס ד'ארסי (מת ב-1 בדצמבר 1758), סביבות אוגוסט 1714, ללא צאצאים.
 וילם בנטינק (3 במרץ 1681 – 26 במאי 1688).
  (17 במרץ 1682 – 4 ביולי 1726).
 ליידי אנה מרגרטה בנטינק (19 במרץ 1683 – 3 במאי 1763), נישאה לארנט פאן ואסנאר, הברון פאן ואסנאר סביבות 1701, ולהם לפחות בת אחת.
 ליידי פרנסס וילהלמינה בנטינק (18 בפברואר 1684 – 31 במרץ 1712), נישאה ל (4 בינואר 1670 – 8 באוגוסט 1736), ב-19 בדצמבר 1706, ולהם נולדו ארבעה ילדים.
 ליידי אלינורה סופיה בנטינק (נולדה ב-8 באפריל 1687).
 ליידי איזבלה בנטינק (4 במאי 1688 – 23 בפברואר 1728), נישאה ל, ב-2 באוגוסט 1714.

הוא היה מאורס לזמן קצר לסטיוארטה ורבורג הווארד (1669–1706), נכדתו של המלך צ'ארלס השני, אך האירוסין בוטלו או נזנחו. במקום זאת, הוא נישא ב-12 במאי 1700 לאשתו השנייה, ג'יין מרתה טמפל (1672 – 26 במאי 1751), בתו של סר , ואלמנתו של . נולדו להם הילדים הבאים:
 ליידי סופיה בנטינק (4 באפריל 1701 – 5 ביוני 1741), נישאה להנרי גריי, דוכס קנט הראשון, ב-24 במרץ 1729, והיו להם צאצאים.
 ליידי אליזבת אדריאנה בנטינק (27 ביוני 1703 – 1765), נישאה לכומר  (מת ב-1 באפריל 1746) ב-18 בדצמבר 1720, והיו להם צאצאים.
  (6 בנובמבר 1704 – 13 באוקטובר 1774), נישא ל (4 באוגוסט 1715 – 5 בפברואר 1800) ב-1 ביוני 1733, ולהם שני בנים. ב-1990, לאחר הכחדת הקו הזכרי מאחיו למחצה , צאצאו , הפך לרוזן פורטלנד ה-11. אחד מבניו, קפטן  מהצי המלכותי הבריטי, מטרנינגטון סנט קלמנט בנורפוק, רוזן של האימפריה, ייסד את ענף בנטינק מ בקהילת  בדבון.
 ליידי הרייט בנטינק (12 בנובמבר 1705 – 10 ביוני 1792), נישאה ל (לפני 1697 – 17 במרץ 1758), ב-15 באוקטובר 1728, ולהם שני ילדים.
 צ'ארלס ג'ון בנטינק (2 ביוני 1708 – 18 במרץ 1779), נישא לליידי מרגרט קדוגן ב-11 בינואר 1738.
 ליידי ברברה בנטינק (20 באוקטובר 1709 – 1 באפריל 1736), נישאה ל (1707 – 25 במאי 1785), ב-18 בפברואר 1734; ללא צאצאים.

ב-1718, כרוזנת האלמנה מפורטלנד, מונתה ג'יין לאומנת של בנותיו של ג'ורג' אוגוסטוס, נסיך ויילס (לימים המלך ג'ורג' השני), במשכורת של 2,000 ליש"ט לשנה.

לקריאה נוספת
 Grew, M. E. William Bentinck and William III (Prince of Orange). The Life of Bentinck, Earl of Portland, from the Welbeck Correspondence ( 1924)
 de Kavanagh Boulger, Demetrius Charles, and Lord William Henry Cavendish Bentinck. Lord William Bentinck (Clarendon Press, 1897) online.
 Onnekink, David. The Anglo-Dutch Favourite: The Career of Hans Willem Bentinck, 1st Earl of Portland (1649–1709) (2017) a major scholarly biography
 Onnekink, David. "'Mynheer Benting now rules over us': the 1st Earl of Portland and the Re-emergence of the English Favourite, 1689–99." English Historical Review 121.492 (2006): 693–713. online
 Onnekink, David. "The earl of Portland and Scotland (1689–1699): a re-evaluation of Williamite policy." Scottish Historical Review 85.2 (2006): 231–249.

קישורים חיצוניים

 Biography of the 1st Earl, with links to online catalogues, from Manuscripts and Special Collections, The University of Nottingham
 The Invasion of England in 1688: a learning resource based on the 1st Earl's papers, developed by Manuscripts and Special Collections, The University of Nottingham
 David Onnekink, The Anglo-Dutch Favourite - The career of Hans Willem Bentinck, 1st Earl of Portland (1649-1709)  (Ashgate Publishing, 2007)

הערות שוליים

ויליאם
קטגוריה:הולנדים
קטגוריה:רוזנים בריטים
קטגוריה:דיפלומטים הולנדים
קטגוריה:חברי בית הלורדים הבריטי
קטגוריה:אנשי צבא הולנדים
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:פוליטיקאים אנגלים
קטגוריה:ילידי 1649
קטגוריה:נפטרים ב-1709