תומאס טאגרט

תומאס טאגרט (באנגלית: Thomas Taggart; 17 בנובמבר 1856 – 6 במרץ 1929) היה פוליטיקאי אירי-אמריקאי, שנחשב ל"ראש המפלגה" של המפלגה הדמוקרטית במדינת אינדיאנה ברבע הראשון של המאה ה-20, ונשאר דמות פוליטית משפיעה ברמה המקומית, המדינתית והארצית עד יום מותו. טאגרט נבחר למבקר כספים של מחוז מריון, אינדיאנה (1886–1894), וכיהן כראש עיריית אינדיאנפוליס (1895–1901). בתקופת כהונתו כראש עירייה, הוא קידם פרויקטים ציבוריים, במיוחד את הקמת מערכת הפארקים והשדרות של העיר. בנוסף, היה חבר הוועדה הדמוקרטית הלאומית (1900–1916) ויושב ראש הוועדה (1904–1908). בשנת 1916 מונה לסנאט של ארצות הברית, אך הפסיד בבחירות שנערכו באותה שנה.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו ומשפחתו 
תומאס טאגרט נולד ב־17 בנובמבר 1856 בעיירה אמיוייל שבמחוז מונאהן, אירלנד, להוריו תומאס ומרתה קינגסברי טאגרט. בשנת 1861, כשהיה בן חמש, היגרה המשפחה לארצות הברית והתיישבה בעיר זיניה שבמדינת אוהיו. אביו עבד בתחנת רכבת מקומית, ותומאס הצעיר עזב את בית הספר התיכון מוקדם כדי לעבוד במלון ובמסעדה של התחנה.

בשנת 1875, כשהיה בן 18, נשלח לעבוד במסעדת מלון הדיפו דה-קאלב האוס בעיר גארט, אינדיאנה. בשנת 1877 הועבר לאינדיאנפוליס, שם עבד כפקיד במסעדת תחנת הרכבת הראשית Union Depot. בזכות חריצותו קודם למנהל המקום ולבסוף הפך לבעלים היחיד של המסעדה בתחנת הרכבת החדשה.

בשנת 1878 נשא לאישה את אווה דורה בריאנט, שאותה הכיר בגארט. לשניים נולדו שישה ילדים – חמש בנות ובן אחד.

בשנת 1913 בנו בני הזוג טאגרט בית מפואר באינדיאנפוליס, בעיצוב חיצוני קולוניאלי-ג'ורג'יאני ופנים בסגנון איטלקי. בשנת 1920 נבחר הבית לאחד משלושת הבתים היפים בעיר.

בשנת 1901 רכש טאגרט יחד עם משקיעים נוספים את מלון French Lick Springs שבמחוז אורנג', אינדיאנה, והמשפחה נהגה לבלות שם רבות. אגף מפואר בן שבע קומות, שהושלם ב־1915, שימש את משפחת טאגרט בזמן שהותם במקום. בנוסף, בשנת 1915–1916 בנה המשפחה בית קיץ בעיירת הנופש הייניס פורט שבמסצ'וסטס, שנקרא "Amyvale" על שם מקום הולדתו באירלנד. בשנת 1928 רכשו ג'וזף ורוז קנדי שטח סמוך לביתם – לימים הפך למתחם משפחת קנדי הידוע.

 קריירה עסקית 
לאחר שעבר לאינדיאנפוליס ב־1877, פתח טאגרט בקריירה מצליחה כאיש מלונות, פיננסים ופוליטיקה. הוא מכר את עסק המסעדה בתחנת הרכבת והשקיע ברכישת מלונות בעיר, ובהמשך רכש את מלון French Lick Springs. בשנת 1901 הקים קבוצה קטנה של משקיעים, שכללה את נשיא חברת הרכבות מונון ויליאם מקדוול, בעל מבשלה מטרה הוט קרופורד פיירבנקס, וקולונל ליווינגסטון ט. דיקסון, בעלי מכרות באינדיאנה ואילינוי.

סביב 1905 קנה טאגרט את חלקם של שותפיו והפך לבעלים הבלעדי. תחת ניהולו הפך המקום למלון ספא מהודר ולאתר הימורים מפורסם. הוא הרחיב את המלון, שיפץ את המעיינות, שדרג את המתקנים והסדיר קו רכבת ישיר משיקגו. בשיא הפופולריות שלו בראשית המאה ה-20, הניב המלון רווחים של למעלה משני מיליון דולר בשנה.

אף שהימורים היו אסורים בחוק באינדיאנה, בתי קזינו פעלו באזור שנים רבות, וטאגרט, אף שסביר שנהנה כלכלית מהפריחה, תמיד הכחיש קשר ישיר לפעילות הבלתי חוקית.

 קריירה פוליטית 
טאגרט, איש המפלגה הדמוקרטית, החל את דרכו הפוליטית בשנות ה-80 של המאה ה-19. הוא נבחר למבקר הכספים של מחוז מריון (שהיה רובו רפובליקני) בשנת 1886, נבחר מחדש ב־1890, וכיהן בתפקיד עד 1894. באותן שנים היה גם יו"ר המפלגה בעיר, במחוז ובמדינה.

בבחירות לנשיאות 1888 סייע לנשיא גרובר קליבלנד לנצח במחוז מריון את מועמד הרפובליקנים, בנג'מין הריסון, יליד המקום – הישג נדיר לדמוקרטים. בבחירות 1892, כיו"ר המפלגה המדינתית, סייע לקליבלנד לזכות באינדיאנה שוב.

בין השנים 1895 ל־1901 כיהן כראש עיריית אינדיאנפוליס במשך שלוש תקופות כהונה. בתקופתו שופרו השירותים העירוניים, והוא יזם רכישת יותר מ־900 אקרים לאורך נהר הווייט להקמת מערכת הפארקים והשדרות של העיר – הישג שהפך אותו למוביל בשימור משאבי טבע עירוניים לציבור.

בשנים 1900–1916 היה חבר בוועדה הדמוקרטית הלאומית ויושב ראש הוועדה בשנים 1904–1908. הוא ניהל את קמפיין הבחירות של השופט אלטון פארקר בבחירות 1904 (שהפסיד לתאודור רוזוולט), וסייע למועמדויות של ג'ון קרן לתפקיד סגן נשיא ותומאס מרשל למושל אינדיאנה ב־1908, וכן לקידום מועמדותם של וודרו וילסון ומרשל ב־1912.

ב־1916 מונה לסנאט של ארצות הברית במקום הסנאטור בנג'מין שייבלי שנפטר, אך הפסיד בבחירות באותה שנה לג'יימס אלי ווטסון. ב־1920 עזר לקדם את מועמדותו של ג'יימס מידלטון קוקס לנשיאות, אך גם אז הפסידו הדמוקרטים. ב־1924 כמעט הצליח להביא למועמדות של סמואל רלסטון לנשיאות, אך רלסטון פרש מסיבות בריאות.

 שנותיו האחרונות ומותו 
בריאותו של טאגרט נחלשה בשנות ה-20 של המאה ה-20, אך הוא נשאר פעיל בפוליטיקה ובחיים הציבוריים. הוא כיהן כיו"ר דירקטוריון בנק American Fletcher National Bank, כדירקטור בחברת החשמל Indianapolis Light, Heat, and Power Company, וכגזבר המועדון על שם לינקולן של אינדיאנה.

תומאס טאגרט נפטר באינדיאנפוליס ב־6 במרץ 1929, ונקבר בבית העלמין קרון היל בעיר, לצד אשתו אווה וארבעה מילדיו. לאחר מותו עבר ניהול מלון French Lick Springs לבנו תומאס דאגלס טאגרט.

טאגרט נחשב ל"ראש המפלגה הדמוקרטית הבלתי מעורער ברבע הראשון של המאה ה־20" ולאחת הדמויות הפוליטיות המשפיעות ביותר בתולדות אינדיאנה. הוא זכור בעיקר בזכות תרומתו לפיתוחה של אינדיאנפוליס וליצירת מערכת הפארקים הציבוריים שלה.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:ראשי עיריית אינדיאנפוליס
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאינדיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1856
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1929