נרדו

נׇרְדו֗ (באיטלקית: Nardò, בשפה המקומית מספית: נֵרׇטו֗ן-Nareton) היא עיר בדרום הרחוק של איטליה. רבים מדמים את חצי האי האיטלקי לצורה של מגף, ונדרו מצויה כמעט בקצה התחתון של עקב המגף האיטלקי. מספר תושבי העיר הוערך ב-31,667, נכון ל-1 בינואר 2025. אוכלוסיית העיר יציבה למדי, ומאז שנת 1991 הצטמצמה ב-823 תושבים.

 מקור השם 
יש סבורים, כי מקור השם Nardò בשפה האילירית. האילירים היו שבט שהגיע לאיטליה מהחוף המערבי של יוון העתיקה. באילירית פירוש המילה Nar הוא מים. אגדה מספרת, ששור אשר רקע ברגליו במשך זמן, חפר בור שממנו נבעו מים, והעיר הוקמה בדיוק במקום הנביעה. השם השתבש עם חלוף השנים, והפך מ"נר" ל-"נרדו". שלטונות העיר אימצו את ההסבר שבאגדה, וסמל העיר וגם דגל העיר כוללים איור של שור. קיים הסבר נוסף שלא התקבל על ידי שלטונות העיר, המשייך את שם העיר למילה הלטינית "נרדוס", שמשמעותה צמח בושם ריחני, נרד.

 היסטוריה 
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על התיישבות אנושית באזור שטח השיפוט של נרדו של ימנו, עוד בתקופה הפלאוליתית, תקופה פרה היסטורית, המתוארכת סביב 40,000 לפני הספירה. הממצאים נמצאו ונחקרו במערות אוּלוּצו֗, במפרץ אולוצו (Uluzzo), בהם נמצאו ממצאי אמנות קדומים. יש הסבורים, כי הממצאים שנמצאו במערות מחלישים את הטענה שהתרבות הקדומה במקום השתמשה באומנות ככלי ביטוי, אך לא חולקים על עצם הימצאותם במקום. נרדו נוסדה כפי הנראה במאה ה-7 לפני הספירה, על-ידי המספים, שהגיעו מיוון העתיקה, מרחק לא גדול מהצד הנגדי של הים האדריאטי. יש המתארכים את ייסוד העיר לכמה מאות שנים קודם לכן, בסביבות 1000 לפני הספירה. בשנת 269 לפני הספירה הרומאים השתלטו על האזור והפכו את נרדו למקום חשוב, אך מאוחר יותר הרסו את העיר, כעונש על כך שהתייצבה להילחם בצד המפסיד במלחמות האזרחים, שהחלו ברומא בשנת 88 לפני הספירה. מאוחר יותר רומא ותושבי נרדו שיקמו את העיר, שחזרה להיות עיר משמעותית מאוד, מעצם היותה בנויה בקרבת דרך ויה טראיאנה, שהובילה ממרכז איטליה לברינדסיום (ברינדיזי העכשווית), ולכן הייתה לה חשיבות צבאית ומסחרית כאחד.

לאחר נפילת האימפריה הרומית בשנת 476 לספירה שלטו בעיר שליטים רבים. העיר נשלטה במאה ה-6 על ידי גותים, ובין 662 ל-690 הייתה בידיי הלומברדים. מאוחר יותר ביזנטים היו אדוני העיר, והנחילו בה את הדת וטקסים נוצרים. בשנים901-924 אירעו התקפות חוזרות ונשנות על העיר, מצד סרצנים שהגיעו מסיציליה. ב-1055 הנורמנים כבשו את האזור. במאה ה-13 הגיע לעיר האנג'ווינים (Angevins), שהנהיגו משטר של פאודליזם. ב-1255 נהרסה העיר שוב, הפעם על ידי נאמני האפיפיור, כיוון שנרדו תמכה ב במלחמה שניהל נגד כוחות האפיפיור אלכסנדר הרביעי. נרדו חרבה שוב ב-1647 כתוצאה מהצטרפות למרידה נגד שיטת השלטון הפאודלית. נרדו שוקמה פעם נוספת והפכה למרכז עירוני משמעותי. העיר נפגעה קשות מרעידת אדמה חזקה המוערכת בעוצמה של 7.1 בסולם ריכטר, שאירעה ב-1743. לאחר ההרס מרעידת האדמה, העיר נבנתה מחדש בסגנון של בארוק מקומי. בכל השנים החל ב-1497 ועד 1806 הייתה נרדו מקום של השכלה, אוניברסיטאות ולימודי פילוסופיה. משפחת אקוואוויווה (Acquaviva) הייתה השליטה בעיר במהלך שנים רבות בתקופה זו, החל מן המאה ה-15. לאחר 1806 בוטלה השיטה הפאודלית, ומשפחת אקוואוויווה חדלה מלשלוט בנרדו בפועל, אך נשארה בעלת נכסים רבים בעיר. ב-1861 נרדו צורפה ביחד עם כל המחוז לתהליך איחוד איטליה, תחת מלכותו של המלך ויטוריו אמנואלה השני.
שמאל|ממוזער|310px|מיקומה של נרדו בנפת לצ'ה

 גאוגרפיה ואקלים 
 גאוגרפיה 
נרדו נמצאת בדרום איטליה, במחוז פוליה (Puglia), בנפת לצ'ה (Lecce), באזור הצפון-מזרחי של הנפה. לנרדו כ-22 ק"מ של חוף, תחת שטח השיפוט העירוני שלה, בעיקר בסנטה מריה אל בניו (Santa Maria al Bagno), ובסנטה קטרינה (Santa Caterina). חופי נרדו משתרעים לאורך מפרץ טאראנטו (Taranto), שהוא עצמו מהווה חלק מהים התיכון. שכנותיה הקרובות של נרדו הן קופרטינו (Copertino), לווראנו (Leverano), גאלאטינה (Galatina), וג'ילה (Vegile), גאלאטונה (Galatone), וגליפולי (אין מדובר בחצי האי גליפולי בטורקיה). מרחקה של נרדו מעיר הנפה לצ'ה מסתכם בכ-25 ק"מ, המרחק אלאוטרנטו, היישוב הדרום מזרחי ביותר באיטליה, עומד על כ-54 ק"מ. בירת המחוז בארי נמצאת במרחק של כ-175 ק"מ מהעיר, נאפולי, העיר הראשית בדרום איטליה מצויה 431 ק"מ מהעיר, ורומא בירת איטליה, מרוחקת למעלה מ-600 קילומטרים מנרדו. גובהה הממוצע של נרדו מעל פני הים עומד על 45 מטר. הנקודה הגבוהה בשטח העיר מצויה 99 מטרים מעל לפני הים, והנקודה הנמוכה ביותר נמצאת בגובה פני הים.

 אקלים 
בנרדו שורר אקלים ים תיכוני. תקופות הקיץ חמות ולחות, עם ממוצעי טמפרטורה העולים על 31 מעלות צלזיוס ביולי ואוגוסט. בחורפים קר, אך לא קר מאוד, וללא טמפרטורות ממוצעות קיצוניות. הטמפרטורה הממוצעת בעיר גבוהה מ-0 בכל נקודת זמן. הטמפרטורות הקיצוניות ביותר שנמדדו בנרדו היו 37.16 בקיץ ומינוס 4.89 בחורף. העננות בכל חודשי השנה נמוכה מ-50%, ובחודשי הקיץ השמיים בהירים כמעט לגמרי, עם ממוצע עננות הנעה בין 7%–12%. מהירות הרוח השנתית הממוצעת עומדת על 18.44 קמ"ש. בחודשי החורף ממוצע מהירות הרוח עולה במעט על 20 קמ"ש. ממוצע טמפרטורת מי הים בחופי העיר עולה עד 26 מעלות באמצע אוגוסט, ויורד ל-16 בחודש פברואר. בשנה ממוצעת יורד גשם בנרדו במשך 64.5 ימים, וכמות הגשם בממוצע שנתי היא 454.8 מ"מ. גשם יורד במקום בכל חודשי שנה ממוצעת, אך בין החודשים יוני לאוגוסט הממוצע החודשי עומד על 15-10 מ"מ בלבד. עקב מיקומה הדרומי של העיר, לא קיימת סטטיסטיקה אודות שלג במקום.

 אתרים ונושאי עניין 
 בעיר 
 כיכר סלנדרה: הכיכר-פיאצה (Piazza Salandra) היא לב העיר העתיקה. סביב הכיכר מבנים היסטוריים חלקם בארוקיים עם קשתות, ארמון האוניברסיטה המועטר עם שעון גדול המואר בלילות, כנסייה, ובמרכזה עמוד האימקולטה (טוהר המידות של מרים, אם ישו), שנבנה בשנת 1769, לאחר ההרס הרב שנגרם כתוצאה מרעידת האדמה הגדולה בשנת 1743. ביום הכיכר שקטה, ובערב היא מתעוררת לחיים ומקומים ותיירים כאחד יושבים בבתי קפה.
 אקווריום: באחת משכונות החוף קיים אקווריום ובו 17 בריכות מי ים, ובהם מוצגים לציבור דגים, רכיכות וחיות ימיות אחרות.
 חופי ים: לעיר חופים ארוכים על מפרץ טרנטו, בשני פרוורים עירוניים נפרדים, בסנטה מריה אל בניו ו-סנטה קטרינה. חלק מהחופים הם חופי רחצה מוסדרים עם השירותים הנלווים, וחלק שייכים לשמורת טבע.
 כנסיות: בעיר מספר כנסיות ובהן יצירות אומנות, פסלים וציורי קיר. קתדרלת עלייתה של מריה השמיימה (Santa Maria Assunta), כנסיית דומיניקוס הקדוש (San Domenico), כנסיית סן פרנצ'סקו די פאולה וכנסיות נוספות.

 מחוץ לעיר 
 מסלול נרדו/טבעת נרדו:  (Pista di Nardò) ששמו שונה מאז שנת 2012 ל-"המרכז הטכני של נרדו", הוא מסלול ומערך בדיקות טכניו שהוקם על ידי חברת פיאט בשנת 1975, לצורך ניסויים בכלי רכב, שבדקו מהירות (עד 240 קמ"ש), חוזק, עמידות, טיב, אחיזת כביש, ונתונים אחרים. אורכו של המסלול המעגלי הוא 12.6 ק"מ בשיפועים משתנים שבין 4 ל-22.5%, רוחב המסלול כ-16 מטרים, עם 4 מסלולים למכוניות, ומסלול נוסף למשאיות ברוחב 9 מטרים. המתקן מיועד לכל סוגי כלי הרכב, לרבות משאיות ורכב דו גלגלי. המסלול היה בשימוש יצרניות רכב רבות אחרות, מלבד פיאט, בין היתר מרצדס-בנץ, הונדה, פולקסווגן, פורשה ויצרניות נוספות. על המסלול נקבעו שיאים של מהירות, שיאי שעות נסיעה, תאוצה ושיאים נוספים.
 טבע: פארק הטבע פּו֗רְטו֗ סׇלְבַאג'ו֗ ופְּלַאודֶה דֶל קׇפִּיטַנו֗ (parco naturale regionale Porto Selvaggio e Palude del Capitano). שמורת הטבע פורטו פלאודה נוצרה בשנות ה-50, במסגרת ייעור מחדש של האזור, והיא גובלת בחוף הים. לפני כן היה השטח חשוף, צחיח וסלעי. שטח הפארק כ-1,100 דונם. החי במקום כולל שועלים, סמורים, קיפודים וזיקיות. הצמחייה כוללת גם צמחים חד שנתיים. בפארק פלאודה דל קפיטנו יש שטח ביצתי, ובעונות הנדידה פקודות אותו ציפורים רבות, קיכלים, בזים ולהקות ציפורים אחרות מסוגים שונים. בנוסף, קיימת במקום תופעה קרסטית, של מערות שתקרותיהן קרסו, וכך נוצרו אגמונים של מים מליחים.

 אירועים ופעילויות 
 פסטיבל פריסה: פסטיבל "פְרִיסַה" (Sagra della frisa). הפסטיבל נחגג בחודש יוני. בשנת 2025 חגגו את המהדורה ה-27 שלו. פריסה מתקיים במקביל לאירוע חגיגי המוקדש לישו. פריסה הנקרא גם פְרִיסֶלׇה (frisella), הוא מאכל אזורי, המבוסס על לחם קלוי ויבש, המורטב במים, מתובל בתבלינים, ונאכל עם תוספות דוגמת ירקות שונים, עגבניות, בצל ובזיליקום, שעליהם יוצקים רוטב. בדרך כלל הפסטיבל מלווה על ידי מוזיקה, מופעים של להקות שירה ונגינה שונות, מהאזור או ממקומות אחרים באיטליה. באירוע משווקים גם תוצרת חקלאית מקומית.
 פסטיבל א קאזו: פֶסְטׇה א קאזוּ (Festa a Casu) הוא פסטיבל המתקיים בסוף חודש דצמבר, בין 27–30 לחודש, ומוקדש לגבינות. הפסטיבל נערך במרכז העיר העתיקה, ובמהלכו מודגמת הכנת גבינות המאפיינות את האזור, כמו גבינת ריקוטה ומוצרלה, וכן מוצעים למשתתפים מאכלי גבינות ויין. הפסטיבל מלווה בהופעות של להקות וחבורות זמר.

 תרבות ומוזיאונים 
 טירת נרדו: (Castello di Nardò), הנקרא גם טירת אקוואוויווה, על-שם המשפחה שהייתה שלטת בעיר. האזכור הראשון שלה מן מאה ה-15. הטירה נבנתה במטרה להגן על העיר, וסיום בנייתה סימן את המעבר מבית אנז'ו לשלטון אראגון. צורתו ריבועית ולו מגדל שמירה אחד מוגבה. נבנתה מחדש לאחר חורבן העיר ב-1647 (בעבר היו ארבעה מגדלים). הטירה משמשת כמוזיאון חינמי, ובה אולמות וחדרים, ציורים של העיר והאזור, ויצירות אומנות שונות.
תיאטרון עירוני: התיאטרון העירוני ממוקם בלב העיר העתיקה של נרדו. נחנך בשנת 1909, וההצגה הראשונה שהועלתה עם חנוכתו הייתה מפיסטופלס. בתיאטרון יש מושבים ל-200 צופים.

 מוזיאון: המוזיאון הפרה היסטורי (Museo della Preistoria) ממוקם בקומה של מנזר לשעבר בשם אנטוניו הקדוש (convento di Sant’Antonio). במוזיאון מוצגים חפצים ומאובנים מהתקופה הפרה היסטורית, שנמצאו בקרבה גאוגרפית לעיר, ומעידים על חיי האדם הניאנדרטלי באזור.

 קהילה יהודית 
 קהילה יהודית בעבר: אזכור ראשון של יהודים בנרדו היה במאה ה-11. בערים אחרות בפוליה חיו יהודים עוד קודם לכן, מהמאה ה-9. לא הרבה ידוע על הקהילה היהודית שהתקיימה בעבר בנרדו. האזור היהודי (Giudecca di Nardò) בעיר מזוהה עם רובע סנט פּוֹל המודרני בעיר. הקהילה היהודית לא הייתה גדולה, אך היו לה מוסדות וגם בית כנסת, שכפי הנראה על חורבותיו בנויה כנסיית ס. אנטוני, ועל חורבות בתי הקהילה בנויות במאה ה-21 כנסיות אחדות. בעידן המודרני לא ניתן לזהות את בנייני המוסדות היהודיים שהיו בעבר. לפי מקורות מקומיים, היחס ליהודים בנרדו מעולם לא היה טוב. השליטים מטעם בית אראגון ניהלו מסע של ניצור כלפי היהודים והאזור היהודי, לקראת סוף המאה ה-15.
 מחנה של עקורים יהודים: לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם מחנה עקורים בסנטה מריה אל בניו, אזור לחוף מפרץ טרנטו השייך מוניציפלית לנרדו. מחנה זה היה הגדול ביותר מתוך 4 מחנות עקורים שהיו באזור, ומספר השיא של היהודים ששהו בו עמד על 2,300. העקורים הגיעו אל המחנה במסגרת תנועת הבריחה. המחנה התקיים בין השנים 1943–1947. במחנה נערכו פעילויות מגוונות של הרחבת השכלה, לימודי שפות (עברית ואנגלית), פעילויות ספורטיביות, ושמירה על שגרה יומית. בנעשה במחנה ובהבאת יהודים אליו, היו מעורבים גם חיילי הבריגדה היהודית. בסנטה מריה אל בניו נבנה מוזיאון המנציח את זכר מחנות העקורים באזור, והיהודים ששהו בהם. שם המוזיאון "מוזיאון הזיכרון והאירוח" (Museo della Memoria e dell’accoglienza). בינואר שנת 2005 קיבלה סנטה מריה אל בניו אות הצטיינות אזרחי מטעם נשיא איטליה קרלו אזליו צ'אמפי, על הצטיינות אזרחית, שבאה לביטוי באירוח מחנה העקורים, תמיכה בו, והענקת שירותים שונים ליהודים ששהו בו.

 כלכלה 
תיירות מהווה גורם כלכלי עולה בנרדו, אך העיר עדיין מסתמכת במידה רבה על ענפי הכלכלה המסורתיים. התיירות בעיר מתחלקת לשנים. באזורי החוף של סנטה מריה אל בניו ואזורים אחרים מדובר בתיירות של חופי ים, והנגזרות ממנה. חופי נרדו זכו בשנת 2025 ל-5 "דגלים כחולים" על חופי ים נקיים וניהול תיירות מקיימת ותומכת איכות סביבה. באזורים הפנימיים יותר, התיירות נושאת אופי של אגרותיירות, מתקיימים סיורים בחוות, ביקבים ומטעים. החקלאות באזור העיר עוסקת בגידול זיתים, גפני יין וירקות מסוגים שונים, עגבניות, חומוס ושקדים. מעסיק גדול בנרדו הוא המרכז הטכני של נרדו (NTC), הנקרא גם המסלול של נרדו, שהוא מרכז טכני לניסויים של כלי רכב שונים. החקלאות באזור העיר זקוקה לידיים עובדות ולכן, בנרדו יש ריכוז של עובדים זרים, המנסים להתאגד לשיפר תנאי עבודתם, ואף ארגנו את שביתת העובדים הזרים הראשונה באיטליה, בעת קטיף עגבניות. בנוסף, מתקיי בעיר מסחר זעיר של חנויות, וופועלים בה בעלי מלאכה.
יין: לנרדו יש יין על-שמה, שזכה להכרה כיין עם ציון מקור מבוקר ומובטח DOC (designation of controlled origin), החל משנת 1987. יין נרדו קיים בגרסת יין אדום וגם יין רוזה (יין ורוד). כל סוגי היין הנקראים "נרדו" חייבים להכיל לפחות 80% ענבי נֵגְרו֗אׇמַארו֗ (Negroamaro). רמת האלכוהול היא 11.5% ביין הרגיל, ו-12.5% ביין רזרב (Riserva). זמן היישון של יין הרזרב הוא שנתיים לפחות.

 תחבורה 
 כבישים 
הכבישים המגיעים לתוך העיר הם SP1 ,SP17, SP112, SP281. הכביש המתחבר לעיר הנפה לצ'ה הוא SS101, ומסלולו עובר סמוך מאוד לנרדו.

 אוטובוסים 
קווי אוטובוס סדירים מחברים את נרדו עם עיר הנפה לצ'ה. זמן הנסיעה מסתכם בכ-30 דקות. קיימת אפשרות לנסיעה באוטובוס לנאפולי, העיר המרכזית והגדולה ביותר בדרום איטליה.

 רכבת 
לנרדו יש שתי תחנות רכבת עיקריות, התחנה המרכזית (Nardò Centrale), הנמצאת מעט מחוץ לעיר. תחנת העיר (Nardo Citta) נמצאת בנרדו עצמה, אך גם היא לא בלב מרכז העיר, ומרחק ההליכה הרגלית אליה כ-10 דקות. הרכבות המגיעות לנרדו הן רכבות אזוריות, אך ניתן להגיע בקלות לכל אזורי איטליה. הרכבות מתופעלות על ידי חברת הרכבות של דרום מזרח איטליה (Ferrovie del Sud Est), המפעליה את הרכבות במחוז פוליה.

 תעופה 
נמלי התעופה הבין-לאומיים הקרובים לנרדו הם נמל התעופה ברינדיזי, במרחק כ־72 ק"מ, נמל התעופה בארי-פאלזה, כ-187 ק"מ מהעיר. נמל התעופה הגדול ביותר בדרום איטליה, נמל התעופה נאפולי, רחוק מנרדו כ-429 ק"מ.

 ערים תאומות 
לנרדו מספר ערים תאומות באיטליה ובעולם, לרבות בישראל:
  משנת 2000
  משנת 1995
  משנת 2010
  משנת 2019
  משנת 2005
  משנת 2025
  משנת 2021
  משנת 2025

 גלריה 

 ראו גם 
 רוקה אימפריאלה
 אוריולו
 פיומפרדו ברוציו

 קישורים חיצוניים 





 הערות שוליים 

קטגוריה:איטליה: ערי חוף
קטגוריה:פוליה: ערים