פרק 8: העולם הישר

פרק 8: העולם הישר (באנגלית: Chapter Eight: The Rightside Up) הוא פרק הסיום של סדרת הטלוויזיה האמריקאית מסוגת מדע בדיוני-אימה "דברים מוזרים", זהו הפרק השמיני של העונה החמישית וה-42 במספר בסדרה כולה. הפרק נכתב ובוים בידי יוצרי הסדרה, האחים דאפר. הפרק עלה לשידור ב-31 בדצמבר 2025 בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס", וכן עלה לאקרנים בהקרנות נבחרות בבתי קולנוע ברחבי ארצות הברית וקנדה. שם הפרק מהווה אנטיתזה ישירה לשמו של פרק סיום העונה הראשונה, "פרק 8: העולם ההפוך".

בעלילת הפרק נכנסת החבורה אל העולם ההפוך בפעם האחרונה, בניסיון נואש להשלים את "מבצע גבעול האפונים” – התוכנית שהגה סטיב הרינגטון להצלת העולם. בעוד יתר החבורה מתמקדת בחילוץ הילדים שנחטפו, אילבן, בסיועם של ויל, מקס וקאלי, יוצאת להתעמת עם הנרי קריל / וקנה ולשים קץ לאיום אחת ולתמיד.

הפרק זכה לביקורות חיוביות ברובן מצד מבקרי הטלוויזיה, אשר שיבחו את המשחק (ובפרט של וינונה ריידר, דייוויד הארבור, מילי בובי בראון, פין וולפהארד, גאטן מאטרצו וג'יימי קמפבל באוור), את האפקטים החזותיים, את המטען הרגשי של האפילוג, ואת תחושת הסגירה שהוא מספק לדמויות ולסדרה כולה.

 עלילה 
בעולם ההפוך, מטפסים מייק, ויל, ג'ויס, דסטין, לוקאס, סטיב, רובין, ננסי וג’ונתן על מגדל הרדיו WSQK, בניסיון להגיע אל התהום היורד. במעבדת הוקינס, מכינים אילבן, הופר, מורי וקאלי מיכל בידוד חושי, במטרה לאפשר לאילבן להיכנס אל תודעתו של הנרי קריל / וקנה. קאלי ומקס נשאבות עמה אל תוך התודעה, במטרה לאתר את זיכרונותיו של הנרי.

במהלך הטיפוס על המגדל, מתנצל מייק בפני ויל על שהתעלם מקשייו סביב זהותו המינית, והשניים מחדשים את חברותם. כאשר הקבוצה מגיעה לראש המגדל, התהום מתחיל לרדת ומתנגש במבנה, מערער אותו; סטיב כמעט נופל אל מותו, אך ג'ונתן מושך אותו חזרה למקום מבטחים. בתוך תודעתו, מאתרת קבוצתה של אילבן את הולי ואת יתר הילדים החטופים בתוך בית קריל. קאלי מסתירה אותם באמצעות כוחותיה, בעוד אילבן תוקפת את הנרי וקונה זמן לקבוצת המגדל להתקרב אל התהום. הנרי מנסה לתמרן את הופר באמצעות חזון החושף בפניו כי אילבן מתכוונת למות לצד קאלי, מה שמוביל את הופר להוציא את אילבן מהמיכל ולהתחנן בפניה שתבחר בחיים. במקביל, כוחותיה של ד"ר קיי לוכדים את מקס, ויקי, אריקה ומר קלארק. צוותו של אייקרס פותח במתקפה על מעבדת הוקינס ומאיים על קאלי לאלץ את הופר לחשוף את מיקומה של אילבן. מורי מפיל מסוק צבאי באמצעות רימון, מה שמאפשר לאילבן להרוג את החיילים, אך קאלי נפצעת אנושות. אילבן מחליטה להתעמת ישירות עם הנרי ומאלצת את הופר להבטיח שיכבד את החלטתה.

בתוך תודעתו, רודף הנרי אחר הילדים אל תוך מערה ונאלץ להתעמת עם עברו. הולי מובילה את הילדים אל המכרה ותוקפת את הנרי כדי לקנות זמן. הנרי נזכר כיצד פתח בילדותו מזוודה שהכילה סלע חוצני, באמצעותו הושחת בידי מצליף המוחות. ויל מפציר בו להשמיד את הסלע, אך הנרי מסרב ומצהיר כי הוא ומצליף המוחות הם ישות אחת. במקביל, מתגלה כי מאורתו של הנרי היא גופו הפיזי של מצליף המוחות, הקם לתחייה כיצור ענק דמוי-עכביש ותוקף את קבוצת המגדל. אילבן מגיעה ונלחמת בהנרי מתוך המפלצת, בעוד ננסי מושכת את היצור למיקום מתאים, והקבוצה מחלישה אותו באש ובחומרי נפץ. בעזרת ויל משפדת אילבן את הנרי, משחררת את הילדים, וג'ויס מסיימת את הקרב כשהיא עורפת את ראשו בגרזן.
הופר ומורי מחמשים פצצת־זמן להשמדת העולם ההפוך. עם חזרת הקבוצה להוקינס, עוצרים קיי והצבא את חבריה, בעוד מייק צופה באילבן נשארת מאחור. ברגע פרידה משותף בתוך תודעתה, אומרת אילבן למייק שהיא אוהבת אותו ומבקשת שיבין את בחירתה. המטענים מתפוצצים, העולם ההפוך מושמד, השערים נסגרים, ונראה כי אילבן נעלמה יחד איתו.

שמונה-עשר חודשים לאחר מכן, באביב 1989, הוקינס משתקמת והצבא נסוג. הופר מעודד את מייק האבל להתקדם ולגשת לטקס הסיום. דסטין, שנבחר לנואם מצטיין, מנציח בנאומו את אדי מנסון במחווה חתרנית. סטיב, ננסי, ג'ונתן ורובין נפגשים מחדש בתחנת הרדיו: סטיב משמש מאמן בייסבול זוטר; רובין לומדת במכללת סמית; ג’ונתן לומד קולנוע באוניברסיטת ניו יורק; וננסי עזבה את  לאחר שקיבלה הצעת עבודה בעיתון ה"הראלד". הם מבטיחים לשמור על קשר. הופר וג'ויס יוצאים סוף־סוף לדייט במסעדת אנזו, שם הופר מציע נישואים וג'ויס נענית לו בחיוב; הוא אף מציע להעביר את המשפחה ל, לאחר שהוצעה לו משרת מפקד משטרה בשכר גבוה יותר.

לאחר משחק "מבוכים ודרקונים" אחרון בבית משפחת וילר, שבו משתתפת גם מקס, מדמיין מייק עתידים אפשריים לחבורה. הוא מבין שלא ייתכן שאילבן הצליחה למשוך אותו לתודעתה בזמן שכוחותיה דוכאו, ומעלה את ההשערה שקאלי השתמשה ביכולותיה כדי להקרין אשליה המציגה את מותה של אילבן, בעוד אילבן האמיתית נמלטה. מתוך בחירה להאמין בכך, החבורה מאחסנת את תיקיות המשחק האישיות שלהם ויוצאת לארוחת ערב, בעוד מייק מתעכב לרגע, צופה בהולי ובחבריה פותחים בקמפיין חדש של "מבוכים ודרקונים", וסוגר את הדלת.

 הפקה 
קריאת התסריט האחרונה התקיימה ב-8 בספטמבר 2024, בהשתתפות יוצרי הסדרה האחים דאפר, הבמאי והמפיק שון לוי וחברי צוות השחקנים. הייתה זו הפעם הראשונה שבה נחשפו השחקנים לתסריט, והאירוע אפשר לכולם לחוות יחד את פרק הסיום של הסדרה.

פין וולפהארד סיפר כי בתחילה חשש שפרק הסיום של הסדרה עלול להתקבל באופן שלילי, בדומה לסיום "משחקי הכס" (2011–2019), אך לאחר שקרא את התסריט הבין כי מדובר ב"משהו מיוחד". אף שהאחים דאפר הביעו הערכה ל"משחקי הכס", הם הדגישו כי "דברים מוזרים" היא סדרה מסוג שונה לחלוטין, וציינו כי הקפידו שסיום הסדרה שלהם יימנע ממספר רב של מקרי מוות של דמויות מרכזיות, ויעניק לצופים תחושת סיפוק וסגירה רגשית.

בעקבות אירועי מחזה הפריקוול "דברים מוזרים: הצל הראשון" (2023), נרמז כי מצליף המוחות הוא זה שגרם להנרי קריל לקבל את הצד האפל שבו ואת הקשר שלו לעולם ההפוך. מאט דאפר רמז כי פרק הסיום של הסדרה יחשוף לבסוף מיהו "הרוע האמיתי" בעלילה. האחים דאפר הוסיפו כי הפרק האחרון יציג לצופים את המחצית השנייה של "זיכרון הליבה" מתוך "פרק 6: הבריחה מקאמזוטס", ויחשוף מה אירע להנרי קריל הצעיר במנהרה שבמכרה.
 כתיבה 
190px|ממוזער|שמאל|גורלה של אילבן, בגילומה של מילי בובי בראון, הושאר מעורפל במכוון על ידי האחים דאפר.
 סגירת הסדרה 
הפרק נכתב ובוים בידי האחים דאפר, וציין את קרדיט הכתיבה העשרים שלהם בסדרה.

האחים דאפר ציינו כי רעיונות אחדים שלא נעשה בהם שימוש, ואשר פותחו במקור עבור העונה השנייה, שולבו לאורך קווי העלילה של העונה החמישית והאחרונה. לדבריהם, השפעת מגפת הקורונה אפשרה להם לשרטט באופן מלא את מבנה העונה האחרונה עוד בטרם החלו צילומי העונה הרביעית. לאחר שידור העונה הרביעית, יכלו היוצרים לבצע התאמות מסוימות בהתאם למשוב שהתקבל, ובייחוד בפרק הסיום, אף שציינו כי מרבית הרעיון המקורי שהוצג לנטפליקס נותר ללא שינוי. שון לוי סיפר כי האחים דאפר הציגו בפניו ובפני חברים נוספים בצוות ההפקה את קווי העלילה של העונה ואת סיומה כבר בשנת 2023, תוך שימוש בדיורמה שהמחישה את המיתולוגיה של העולם ההפוך ואת כוונתם לסיים את הסדרה באופן רגשי. לקראת פרק הסיום, העונה החמישית חשפה את האמת על העולם ההפוך וסגרה קשתות עלילתיות מרכזיות של דמויות רבות, כהכנה לעימות הסופי עם וקנה.

כמו כן, האחים דאפר הוסיפו כי השיחות בין אילבן להופר לאורך הפרק משקפות נושאים אלה של התבגרות, ובהם ההבנה כי חלק מתהליך ההתבגרות הוא עזיבת ההורים וקבלת החלטות עצמאיות. לדבריהם, הופר נדרש לבסוף להשלים עם כך שאילבן היא אדם עצמאי, ולשחרר את תחושת האשמה שלו סביב מותה של בתו. עוד ציינו כי נאום המצטיין של דסטין הושפע ממותו של אדי, וציינו כי דסטין מבצע רבים מן הדברים שאדי סיפר לו כי קיווה לעשות בטקס סיום לימודיו שלו לפני מותו. לדבריהם, הנאום מסכם אחד מן הנושאים המרכזיים של הסדרה, באומרם: 

נואה שנאפ חשף כי ביקש מן האחים דאפר לכתוב את הסצנה בין ויל למייק, שבה מייק מאשר מחדש את חברותם. לדבריו, היה חשוב לכלול סצנה זו לאחר יציאתו מהארון של ויל בפרק הקודם, על מנת להעניק למערכת היחסים ביניהם תחושת סגירה. שנאפ התייחס בחיוב גם לסיומו של ויל, וכינה אותו "מושלם". הוא הוסיף כי הסיום משדר תקווה, ומראה מה העתיד עשוי להציע לדמות מסוג זה – דמות שהוא עצמו מזדהה עמה, לפחות בהיבט של זהות מינית. לדבריו, היה זה סיפוק לראות את ויל זוכה לסיום חיובי ולהבנה כי רגשותיו לא נסובו סביב מייק עצמו, אלא סביב מציאת האדם הנכון עבורו, ובינתיים – ללמוד לאהוב את עצמו.
 סיפור הרקע וגורלו של וקנה 
באשר לסיפור הרקע ולסופו של וקנה, הסבירו האחים דאפר כי שקלו בקצרה אפשרות שבה יפנה עורף למצליף המוחות. עם זאת, לאחר דיונים עם יתר צוות הכותבים ועם השחקן ג'יימי קמפבל באוור, הגיעו למסקנה כי הדמות הרחיקה לכת מכדי לחזור בה ממעשיה. לדבריהם, הדרך היחידה של וקנה להצדיק את מעשיו היא להאמין כי בחר בהם במודע ולהוסיף לדבוק בהם, גם לאחר שהוא מזועזע מחשיפת זיכרונות מעברו. הם בחרו להשאיר לצופים את הפרשנות בשאלה האם מצליף המוחות שלט בהנרי קריל מלכתחילה, או שמא הנרי הצעיר בחר לאמץ את הרוע מרצונו, וציינו כי מבחינתם אין לכך חשיבות, שכן בסופו של דבר הוא בוחר לעמוד לצד הישות.

היוצרים ציינו כי הרגישו שג'ויס חייבת להיות זו שמנחיתה את המכה האחרונה על וקנה, אף שנשקלו דמויות נוספות. לדבריהם, ג'ויס הייתה כבר בעונה הראשונה הדמות הראשונה שפעלה מתוך אמונה שמשהו חריג מתרחש, והאהבה העזה שלה – לא רק כלפי ויל אלא כלפי משפחתה והסובבים אותה – מהווה מעין כוח-על בפני עצמו. משום כך סברו שאם מישהו אמור להביס את האויב הסופי, זו חייבת להיות ג'ויס.
 גורלה של אילבן 
באשר לגורלה העמום של אילבן, ציין מאט דאפר כי קיימות שתי דרכים אפשריות לפרש את גורלה: דרך אחת קודרת ופסימית, ודרך אחרת אופטימית ומלאת תקווה. לדבריו, מייק מייצג את האופטימיות שבחבורה, והוא בוחר להאמין בגרסה מלאת-התקווה. רוס דאפר הוסיף כי לא הייתה גרסה של הסיפור שבה אילבן נותרת עם החבורה בסיום, וכי בעיניהם היה הכרח שאילבן תלך לדרכה, כדי לאפשר לסיפור ולדמויות האחרות להתקדם. לדבריו, הם ראו בכך יופי בכך שהדמויות ממשיכות להאמין בסיום טוב יותר, גם מבלי לקבל תשובה חד-משמעית לגבי אמיתותו, וכי אמונה זו משקפת באופן מוצלח יותר את תחושת הסגירה של המסע ואת המעבר מדמות של ילדים לדמויות בוגרות. באשר לגורלה של הדמות, מילי בובי בראון ציינה כי בעיניה הסיום היה "יפה ומטהר", וכי אילבן זוכה "למצוא את קולה ולקבל החלטה". היא אישרה כי להבנתה אילבן אכן הקריבה את עצמה, והוסיפה:  עם זאת, הביעה חיבה גם לסיום החלופי שהוצע על־ידי מייק, וציינה כי היא "די אוהבת את הסיום הזה", שכן הוא מרמז על מטרה עמוקה יותר לכוחותיה של קאלי.
 צילומים 
190px|ממוזער|שמאל|פין וולפהארד, שמגלם את מייק, מנחה את האפילוג. שהכיל את סגירת הקצוות הסופית והעתידים האפשריים עבור בני החבורה. הופעתו לאורך הפרק זכתה לשבחים מהמבקרים.
צוות ההפקה הצליח לתכנן את לוח הזמנים של צילומי פרק הסיום כך שיום הצילום האחרון של כל שחקן היה גם יום הצילום של סצנתו האחרונה בסדרה. ג'ו קירי סיפר כי לאחר שנה של צילומים הורגשה בקרב המשתתפים תחושת עייפות מסוימת, אך תיאר את החומר שצולם כ"יוצא מן הכלל". חלק מן השחקנים, ובהם נל פישר, צילמו סצנות מפרק הסיום עוד לפני קריאת התסריט המלאה.

בעת צילומי פרק הסיום, ציינו האחים דאפר כי אחת ממטרותיהם המרכזיות הייתה "להבטיח שלכל דמות יהיה תפקיד ברור ומוגדר", וכי כולן יתרמו להבסת וקנה באופן "משמעותי". הסצנות המתרחשות בתהום צולמו בסט מחצבה שנבנה באטלנטה, והתבסס על סריקות ותצלומים של קניון מוגן בניו מקסיקו. הצוות השתמש באייפד שעליו הוצגה גרסה דיגיטלית של מצליף המוחות, שעוצבה בידי חברת "Wētā FX", במטרה לסייע לשחקנים ולאנשי הצוות לדמיין את זירת הקרב ולמסגר את הצילומים. בניית הסט של פנים מאורתו של וקנה ארכה כחמישה חודשים, ונעשה שימוש נרחב בעבודת חבלים כדי לאפשר למילי בובי בראון ולג'יימי קמפבל באוור לנוע במרחב הסט במהלך העימות הסופי ביניהם באופן שנראה אמין.

האחים דאפר הסבירו כי השוט האחרון, המתאר את מייק סוגר את דלת המרתף, נועד לשמש כסיום מוחלט "לתקופה ארוכה מאוד". לדבריהם, הרצף שבו חברי החבורה יוצאים מן המרתף בזה אחר זה מסמל את עזיבתם את הילדות מאחור. הם סברו כי משחק "מבוכים ודרקונים" אחרון משלים מעגל נרטיבי, תוך אזכור מכוון לפתיחת הפרק הראשון של הסדרה, ואף ניסו במודע לחקות את זוויות הצילום מאותו פרק. מאט דאפר שיבח את משחקו של פין וולפהארד, וציין כי ניתן לראות כיצד הדמות חווה אבל ועצב ממשיים על הפרידה מן העבר, בטרם מגיעה ל"אושר מריר-מתוק" למראה הולי וחבריה – רגע שהיוצרים ראו כהעברת הלפיד לדור הבא של הילדים. האחים דאפר שוחחו עם כל אחד מן השחקנים בעת קביעת סיומן של הדמויות, ולבסוף חשו כי כולן ממשיכות "במסעות שבהם החלו" בעונה החמישית, והעידו כי צוות השחקנים היה "מרוצה" מן האופן שבו נחתמו קשתות הדמויות.

נואה שנאפ תיאר את צילומי הסצנות האחרונות כטעונים-רגשית, והודה כי התקשה להשלים את הצילום בשל כך. לדבריו, לאחר סיום הסצנה הוא, וולפהארד, גאטן מטראצו, קיילב מקלאפלין וסיידי סינק התחבקו בדממה לבדם על הסט, בטרם הצטרפו לחגיגות סיום הצילומים עם שאר צוות השחקנים וההפקה. שנאפ חשף כי חמשתם ישנו על הסט באותו לילה, ותיאר את החוויה כ"דרך מושלמת לסיים" את תקופתם בסדרה.
 מוזיקה 
בפרק משולבים השירים "Sh-Boom" מאת The Chords, "When Doves Cry״ ו-"Purple Rain" מאת פרינס, "Landslide" מאת פליטווד מק, "Here Comes Your Man" מאת פיקסיז, "The Trooper" מאת איירון מיידן, "Sweet Jane" בביצוע קאובוי ג'נקינז, ו-"Heroes" מאת דייוויד בואי. נוסף על כך, במהלך סצנת האירוסין של הופר וג'ויס מושמע גרסת כיסוי לשיר "At Last", שהתפרסם בביצועה של אטה ג'יימס.
לקראת יציאת הפרק, רמזו האחים דאפר כי יופיע בו שיר "שמעולם לא הושמע קודם לכן בסדרת טלוויזיה". בהמשך נחשף כי מדובר בשירים "When Doves Cry" ו־"Purple Rain". בהתייחס לבחירה זו, הסביר רוס דאפר כי "ברגע שהגענו לרעיון שהתקליט יהיה הטריגר להפעלת הפצצה, ידענו שאנחנו צריכים רגע מוזיקלי אפי במיוחד, ועלו הרבה רעיונות. קשה לחשוב על משהו אפי יותר מפרינס". לדבריהם, עזבונו של פרינס ממעט לאשר רישוי של יצירותיו, ונמסר להם כי הסיכוי לקבל אישור לשימוש בשירים נחשב ל"קלוש מאוד". האחים דאפר ציינו כי חשו ש-"Purple Rain" יסכם באופן מיטבי את הרגש של הרגע, וזקפו את הצלחת השימוש בשיר "Running Up That Hill" של קייט בוש בעונה הרביעית כסיבה המרכזית שאפשרה את קבלת הזכויות לשיריו של פרינס.

עוד ציינו האחים דאפר כי הרעיון להשתמש בשיר "Heroes" של דייוויד בואי לכתוביות הסיום היה של ג'ו קירי, שסבר כי מדובר בסיום הולם לסדרה. גרסת כיסוי לשיר, בביצוע פיטר גבריאל, שימשה בעונות קודמות של הסדרה.

לאחר שידור הפרק נרשמה עלייה חדה בהאזנות לקטלוג של פרינס בפלטפורמת ההזרמה "ספוטיפיי", ובייחוד לשני השירים שהופיעו בפרק. מספר ההאזנות ל־"When Doves Cry" עלה ב־200%, ואילו ההאזנות ל־"Purple Rain" עלו ב־243%. סך ההאזנות לקטלוג כולו רשם עלייה של 190%. השיר "Heroes" מאת דייוויד בואי רשם אף הוא עלייה חדה בהאזנות בעקבות שידור הפרק, עם גידול מוערך של פי 3.6–5 במספר ההשמעות בפלטפורמות ההזרמה. במצעד הסינגלים הבריטי חזר השיר "Purple Rain" לדירוג לראשונה מאז מותו של פרינס, כשהוא נכנס למקום ה-12; ואילו "Landslide" הופיע במצעד לראשונה אי-פעם, עם כניסה היישר למקום ה-20. נוסף לזאת, על אף שלא נכלל בפסקול הסדרה, השיר "End of Beginning" של קירי, שיצא תחת שם הבמה שלו, "Djo", טיפס למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי לאחר שידור הפרק.

 ליהוק 
נל פישר, המגלמת את הולי וילר, נכללה בפרק זה בקרדיטים של צוות השחקנים הראשי, לאחר שבעבר הופיעה בקרדיטים תחת ההגדרה "Also Starring" בפרקי העונה הקודמים. בפרק משולבים קטעי ארכיון מעונות קודמות בהשתתפות מת'יו מודין, שאנון פרסר, שון אסטין וג'וזף קווין, בדמויותיהם של ד"ר מרטין ברנר, ברב הולנד, בוב ניובי ואדי מנסון.

 הפצה 
העונה החמישית של "דברים מוזרים" הופצה בשלושה חלקים: הכרך הראשון, הכולל ארבעה פרקים, יצא ב-26 בנובמבר; הכרך השני, שכלל שלושה פרקים, יצא ב-25 בדצמבר. פרק הסיום יצא ב-31 בדצמבר 2025.

הפרק זכה גם להפצה קולנועית מוגבלת בארצות הברית ובקנדה, שהחלה בערב 31 בדצמבר 2025 ונמשכה עד 1 בינואר 2026. בתחילה דווח כי פרק הסיום לא יופץ בבתי קולנוע, מאחר שרוב הצופים נוהגים לצפות בסדרה דרך נטפליקס, ומתוך רצון להעניק להם "את מה שהם רוצים"; אולם בהמשך דווח כי התוכנית להפצה קולנועית של הפרק הייתה "בתהליכים כבר זמן רב", כאשר רוס דאפר ציין כי זו הייתה התוכנית במשך למעלה משנה.

פרק הסיום הוקרן ב-620 בתי קולנוע, עם מכירה מוקדמת של 1.1 מיליון כרטיסים, שנמכרו כשוברי מזנון ולא ככרטיסי כניסה רגילים, עקב סוגיות הקשורות לחוזי התמלוגים של צוות השחקנים. ההפצה הקולנועית הניבה הכנסות של למעלה מ-25 מיליון דולר ממכירת מזון ומשקאות.

 ביקורות 
190px|ממוזער|שמאל|הופעתו של ג'יימי קמפבל באוור בדמותו של הנרי קריל / וקנה בפרק זכתה לשבחים מצד המבקרים.
הפרק זכה ברובו לביקורות חיוביות מצד מבקרי הטלוויזיה, אשר שיבחו את המשחק, המשקל הרגשי של העלילה והסגירה שניתנה לדמויות הסדרה. פול טאסי מ"פורבס" סבר כי פרק הסיום עמד בציפיות, וקבע כי הוא "הצליח לקחת את כל ההיבטים הבעייתיים של העונה החמישית – אקספוזיציה מסורבלת, מיתולוגיה מכבידה וצוות דמויות מנופח – ולארוג אותם יחד לכדי משהו גדול ובלתי נשכח". לדבריו, אף שלא היו בפרק הפתעות רבות, לא היה בכך חיסרון, והוא שיבח במיוחד את סצנת האפילוג, שלדבריו הייתה הרגע שפגע רגשית בעוצמה הרבה ביותר. בהתייחסו לסיומים של הדמויות כתב כי "ההחלטות שהתקבלו נראו כנכונות", ושיבח את העובדה שהנרי לא זכה לגאולה ונהרג, וכן את סיומה העמום של אילבן, שלדבריו היה "פחות נדוש מאשר רכיבה אל השקיעה עם מייק".
בביקורת בת ארבעה כוכבים כתב אד פאוור מ"הדיילי טלגרף" כי "הפרק יכול היה בקלות להפוך לעוד סיום מאכזב לסדרה אהובה, אך לאורך שעתיים הוא הציג את רגשותיו ללא סינון", וסיכם כי מדובר ב"פרידה גדולה ודומעת שמצדיקה את ההייפ". הוא שיבח במיוחד את האפילוג, שלדבריו העניק לדמויות "סגירה אמיתית ונוגעת ללב".

טארה בנט מ-"IGN" השוותה את פרק הסיום לסרט "שר הטבעות: שיבת המלך" משנת 2003, תיארה אותו כ"חגיגה לעיניים ולאוזניים", וכינתה את סצנות הפעולה במחצית הראשונה של הפרק "מותחות ואפקטיביות". היא הגדירה את נאומו של הופר בפני אילבן כ"מרגש", ושיבחה את הבחירות המוזיקליות, את איחוד ילדי משפחת וילר ואת העובדה שג'ויס היא שמנחיתה את מכת המוות הסופית על וקנה. בנט סברה כי האחים דאפר "עשו צדק מלא עם צוות השחקנים כולו", והביעה שביעות רצון מכך ש"לא אימצו את שיטת מרחץ הדמים האופיינית לפרקי סיום של סדרות, שבה דמויות רבות חייבות למות כדי לעורר רגש אצל הקהל". לדבריה, הם "נותרו נאמנים למה שעמד בלב הסדרה – הדמויות והקשרים העמוקים שנרקמו ביניהן לאורך חמש עונות". כמו כן, היא שיבחה את הופעתו של ג'יימי קמפבל באוור כהנרי כ"מופתית", ואת משחקו של פין וולפהארד כ"שובר-לב" ו"מר-מתוק". את ביקורתה חתמה במילים: 

לעומת זאת, בביקורת מעורבת העניק אלכס זלבּן מ-"" לפרק שלושה וחצי כוכבים. הוא כתב כי לא הייתה דרך שבה הפרק’ יספק את כולם, וציין כי אורכו – למעלה משעתיים – הוביל לכך שהפרק "מנסה לפגוע בכל נקודה אפשרית כדי לרצות את כולם, ובכך מציג הן את הטוב והן את הרע שבהוקינס". הוא ביקר את מחציתו הראשונה של הפרק, שלדבריו הייתה "כאוטית ומצולמת ברשלנות, רצינית עד כדי כבדות, והופכת את הדמויות לגיבורי פעולה הרחוקים מאוד מילדי הוקינס שהקהל אוהב". זלבּן ציין כחולשות מרכזיות את הקרבתה לכאורה של אילבן, חלק מן האפקטים החזותיים ואת שילוב עלילת המשנה הצבאית, אך שיבח את הופעתו של באוור כווקנה. מנגד, הוא שיבח את האפילוג וסבר כי הסדרה נסגרת בצורה "מספקת רגשית" ומעגלית.

בדומה לכך כתב מייקל וולש מ-"Nerdist" כי הפרק עשה הרבה דברים נכון וחתם את מסע החבורה בפרידה מספקת, אך הוסיף כי "כמו יתר עונת החמישית, כמה החלטות מבלבלות וקצב לא אחיד מנעו מפרק הסיום להגיע לגדולה של ממש". הוא ציין כי "כל הסצנות המתרחשות שמונה-עשר חודשים לאחר מכן היו טובות ואף מצוינות", אך סבר כי האפילוג היה לעיתים "מייגע", והביע תסכול מעלילת המשנה הצבאית. וולש שיבח את האפקטים החזותיים בקרב הסופי נגד וקנה ומצליף המוחות, ואת הסגירה שניתנה לכל אחת מן הדמויות, וכתב כי "כפי שעשתה לאורך כל העונה, הסדרה סיפקה מימוש לקשתות העלילתיות של דמויותיה". הוא הילל במיוחד את הסצנות שבין אילבן להופר ואת פרידתה של אילבן ממייק, שיבח את משחקו של פין וולפהארד, וקבע כי באוור העניק את "הופעתו הטובה ביותר עד כה" כווקנה.
 תגובת מעריצים 
לאחר שידור הפרק, חלק מן המעריצים, ברובם אלו המאוכזבים מסיום הסדרה, ליקטו לכאורה ראיות שלפיהן מרבית אירועי הפרק היו אשליה שנוצרה בידי וקנה, והעלו תאוריה שלפיה עתיד לצאת פרק תשיעי סודי ב-7 בינואר 2026. התאוריה זכתה לכינוי "שער הקונפורמיות" (Conformity Gate). הפרק התאורטי עליו נסובו השמועות לא יצא לפועל, אולם גל הכניסות של צופים סקרנים גרם להשבתה זמנית של שרתי "נטפליקס" באותו יום.

 קישורים חיצוניים 

כתבות:




 הערות שוליים 

קטגוריה:פרקי טלוויזיה
קטגוריה:פרקי סיום של סדרות טלוויזיה
קטגוריה:דברים מוזרים