קידוניה

שמאל|ממוזער|280px|סרקופג מהתקופה המינואית המאוחרת, המוזיאון הארכאולוגי של חאניה
שמאל|ממוזער|280px|שחזור של מבנה מינואי, המוזיאון הארכאולוגי של חאניה
קידוניה (ביוונית: Κυδωνία) הוא אתר ארכאולוגי מינואי, שכלל ארמון, הממוקם על החוף הצפוני-מערבי של כרתים שביוון.

ב-2025 הוכרז הארמון אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, חלק מאתר המורשת העולמי הסדרתי המרכזים הארמוניים המינואיים.

היסטוריה
מיתולוגיה
קידוניה היה יישוב מינואי חשוב ולאחר מכן עיר-מדינה (פוליס) ביוון העתיקה בצפון-מערב כרתים, במקום שבו נמצאת כיום העיר חאניה. על פי ההיסטוריון והגאוגרף סטראבון, בתקופה הקלאסית, הייתה קידוניה העיר החזקה ביותר בכרתים אחרי קנוסוס וגורטין.

על פי אגדה מכרתים, או מינוס או המלך קידון, בנם של הרמס ושל בתו של מינוס, , היה מייסד העיר. עם זאת, לפי תאוריה ארקאדית, קידוניה נוסדה על ידי תושבי , מכיוון שקידון היה בנו של הנסיך . כבר הומרוס מזכיר כי ה היו אחד מחמשת העמים העתיקים של כרתים, וכי הם התיישבו בשני צידי הנהר ירדאנוס. הקידונים מוזכרים גם באינאיס של ורגיליוס כקשתים טובים.

תקופת יוון העתיקה
ההיסטוריה של קידוניה הופכת מוחשית יותר רק במחצית השנייה של המאה ה-6 לפנה"ס.
 ייסוד מחדש על ידי הסאמים: בסביבות 520 לפנה"ס, פליטים מסאמוס, שנמלטו מעירם לאחר מרד כושל נגד פוליקרטס, ייסדו את קידוניה מחדש.
 כיבוש על ידי האייגינטים: חמש שנים לאחר מכן, המתיישבים הסאמים הובסו בקרב ימי על ידי כוחות מאוחדים של תושבי אגינה וכרתים, והאייגינטים עצמם התיישבו בקידוניה. מאז, העיר קיבלה אופי דורי.
 תקופת המלחמות: במהלך המלחמה הפלופונסית בשנת 429 לפנה"ס, כוחות של אתונה ששטו לכרתים ב-20 ספינות בהזמנת תושבי העיר השכנה פוליכנה, החריבו את אזור קידוניה. בסביבות 342 לפנה"ס, העיר הושמה במצור על ידי  מ, שגם נהרג במקום.

בנה המפורסם ביותר של העיר הוא כנראה הפסל .

התקופה ההלניסטית
בתקופה ההלניסטית, בתחילת המאה השלישית לפנה"ס, קידוניה הייתה בת ברית של  הסמוכה.
 בריתות ומלחמות: בסביבות 219 לפנה"ס, קידוניה השתייכה לליגה של קנוסוס, שהייתה בעלת ברית של אטוליה. היא הושמה במצור על ידי תושבי , שנתמכו על ידי כוחות עזר ממקדוניה  והליגה האכאית, ואולצה לעבור מהליגה של קנוסוס לליגה של פוליריניה. שלושים שנה לאחר מכן, קידוניה יצאה למלחמה נגד גורטין וקנוסוס.
 עימותים עם רומא: בשנת 184 לפנה"ס שכנע השליח הרומי  את הקידונים לנטוש את האזור של , שבו התיישבו.
 התמודדות עם אויבים ובגידות: בשנים 171-170 לפנה"ס, הקידונים כמעט איבדו את עירם לטובת בני גורטין, אך הצליחו להתגונן בעזרת כוחותיו של מלך פרגמון, . כמעט מיד לאחר שהצליחו לחמוק מהסכנה, הם הפרו את ההסכם ותקפו את אפולוניה, הרגו את הגברים וחילקו את רכושם בינם לבין עצמם.

תחת שלטון רומא
במהלך "מלחמת מיתרידטס השלישית", שניהלו הרומאים נגד מיתרידטס השישי, מלך פונטוס, נלחם  (אביו של מרקוס אנטוניוס) ללא הצלחה רבה נגד הכרתים בשנים 72–71 לפנה"ס, וביניהם גם יחידות מקידוניה.

בשנת 69 לפנה"ס ניצח  בקרב בקידוניה את הכרתים תחת פיקודו של המצביא לסתנס, שלאחר התבוסה נמלט לקנוסוס. קידוניה נכנעה למטלוס.

אוקטביאנוס, לימים הקיסר אוגוסטוס, הכריז על העיר כעיר אוטונומית בשנת 30 לפנה"ס, כיוון שתמכה בו במאבקו נגד יריבו מרקוס אנטוניוס.

בתקופה הרומית המאוחרת, קידוניה הפכה למרכז של בישוף נוצרי.

ארכאולוגיה
מיקומה המדויק של קידוניה נקבע בתחילה על בסיס מקורות היסטוריים על ידי עורך הדין והנוסע  בתחילת המאה ה-19, מכיוון שחפירות עדיין לא היו אפשריות. חפירות שיטתיות החלו רק בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, אך חלקים גדולים מקידוניה הקדומה והעתיקה כוסו על ידי ביצורים במהלך השלטון הערבי והטורקי.

במבצר גבעת קסטלי, שבנמל של חאניה, חפירות ארכאולוגיות גילו שברי חרס וממצאים המתוארכים מהתקופה הנאוליתית ועד התקופה המינואית המאוחרת IIIC. ממצאים דלים, כמו קירות ורצפות, מאשרים כי התיישבות שיטתית בגבעה החלה בתקופת המינואית הקדומה II (EM II).

התקופה המינואית התיכונה
בתקופת הברונזה התיכונה, התרבות החומרית בכרתים מכונה התקופה המינואית התיכונה (MM). בתקופת MM IA (1900/1925–2000/2050 לפנה"ס לערך), האדריכלות עדיין הייתה של "תקופה הארמונית הישנה". שכבות אלו נהרסו עם בניית העיירה ב"תקופת ההתחדשות הארמונית". בתקופת MM III (1650/1675–1720/1750 לפנה"ס לערך) נבנה ארמון, שסימן את תחילת תקופת ההתחדשות הארמונית.

בקידוניה התגלה ארכיון גדול של לוחות כתב ליניארי א' (97 לוחות), הארכיון השני בגודלו מסוגו. הלוחות תיעדו בעיקר רישומים כלכליים של תוצרת חקלאית, בני אדם ובעלי חיים.

התקופה המינואית המאוחרת
בגבעת קסטלי שבקידוניה נחשף גם "בית מינואי" (בית מספר I) שכלל אולם אופייני. בית זה נהרס בשריפה בתקופת המינואית המאוחרת IB (LM IB). הבתים מתקופת LM IIIA היו חלק מיישוב ארמוני, שהתקיים עד תקופת LM III ולאחר מכן ננטש. העיר התפרשה מעבר לגבעת קסטלי, כפי שחשפו חפירות ברחוב דסקאלוגיאניס, שם נחשף מקדש או "אגן היטהרות" מתקופת LM I. גילוי אוסף של לוחות בכתב ליניארי א' ובכתב ליניארי ב' מצביע על קיומו של ארכיון. בנוסף, ארכאולוגים זיהו קיומו של בית מלאכה מקומי לייצור כלי חרס, שהיה פעיל בתקופת LM III.

בתקופת המינואית המאוחרת IIA (LM IIIA; 1405/1435–1325/1360 לפנה"ס לערך), נבנו בעיר בתים חדשים. בסוף תקופה זו, הבתים נהרסו בשריפה. ב"בית 1" נמצאו שלושה לוחות של כתב ליניארי ב'. בתקופת המינואית המאוחרת IIIB (LM IIIB; 1325/1360–1190/1200 לפנה"ס לערך), העיר נבנתה מחדש. בניגוד לאתרים אחרים בכרתים, קידוניה שמרה על פעילות מסחרית ענפה. בתקופות LM IIIA ו-LM IIIB, היא הייתה מרכז מסחרי וימי גדול, וייצאה כלי חרס, שמן, בשמים ויין לכל רחבי האגן האגאי.

נראה שבסוף תקופת המינואית המאוחרת IB (LM IB), קידוניה ננטשה לפרק זמן.

התקופה המיקנית
בתקופה המיקנית התגלה כתב ליניארי ב' בכרתים רק באתרים של קנוסוס, קידוניה ומליה. ממצא זה מעיד על קיומו של סקריפטוריום וארכיון בתוך ארמון אפשרי בקידוניה. שם העיר מוזכר לראשונה בלוחות כתב ליניארי ב' מקנוסוס.

בחפירות התגלו מטבעות רבים שנטבעו על ידי העיר החל מהמאה ה-4 לפנה"ס ועד תחילת המאה ה-3 לספירה.

ממצאים ארכאולוגיים מקידוניה, החל מהתקופה הנאוליתית, נשמרים ב.

קישורים חיצוניים

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:התרבות המינואית
קטגוריה:כרתים: היסטוריה
קטגוריה:יוון העתיקה: מבנים