היסטוריה של מלחמת הקודש

ההיסטוריה של מלחמת הקודש (בלטינית: Historia belli sacri) המכונה גם היסטוריה של הדרך לירושלים (Historia de via Hierosolymis) או היסטוריה של עולי הרגל (Historia peregrinorum), היא כרוניקה של מסע הצלב הראשון והשנים הראשונות של המדינות הצלבניות, שנכתבה על ידי נזיר אנונימי ממנזר מונטה קאסינו (ולפיכך מכונה לעיתים "כרוניקת מונטה קאסינו"). היא מכסה את השנים 1095–1131 וכנראה חוברה ברובה בסביבות שנת 1130.

ה"היסטוריה של הקודש" מבוססת במידה רבה על הכרוניקה "עלילות הפרנקים" (Gesta Francorum), האנונימית לא פחות, וגם משלבת קטעים מה"היסטוריה של הפרנקים שכבשו את ירושלים" (Historia Francorum qui ceperunt Iherusalem), ה"גסטה טנקרדי"  וטקסטים לא ידועים אחרים. למרות שהיא מסתמכת במידה רבה על "עלילות הפרנקים", היא מקור חשוב על מסעי הצלב האיטלקיים-נורמניים . כמו "ההיסטוריה הירושלמית" (Historia Hierosolymitana) של רוברט הנזיר ו"מעשי האל בידי הפרנקים" (Dei gesta per Francos) של גיברט גיבר מנוז'ן, שתי כרוניקות ששימשו כמקורות על ידי מחברה האנונימי של ה"היסטוריה של מלחמת הקודש", גם כרוניקה זו מהווה מאמץ רציני וזהיר לעבד מחדש את סיפור "עלילות הפרנקים" ולהוסיף לו מידע משמעותי שלא נמצא באף מקור אחר. היא נכתבה בתקופה שבה עדיין היו ניצולים ממסע הצלב הראשון.

 כתבי יד 
במשך זמן רב נמצא כתב היד היחיד הידוע של הכרוניקה בספרייה של מונטקאסינו. הוא נערך לראשונה על ידי ז'אן מאביון עבור מוזיאון איטליקום (Museum Italicum, פריז, 1687). מהדורה זו פורסמה מחדש ב"אוסף ההיסטוריונים של מסעי הצלב"  (RHC) תחת הכותרת Tudebodus imitatus et continuatus, שכן היא נחשבה על ידי העורכים כ"חיקוי" ו"המשך" של "ההיסטוריה של המסע לירושלים" (Historia de Hierosolymitano itinere) של פטרוס טודבודוס. המהדורה העדכנית ביותר מעניקה לה את הכותרת "היסטוריה של הדרך וההחלמה של אנטיוכיה וירושלים" (Hystoria de via et recuperatione Antiochiae atque Ierusolymarum).

פרגמנט שני של ה"היסטוריה של מלחמת הקודש" התגלה בכתב יד לטיני 6041 A של הספרייה הלאומית של צרפת. כתב היד האיטלקי הזה מהמאה ה-14 היה שייך פעם לפרנסואה רוז'ה דה גייגנייר . הקטלוג של המדור הלטיני של הביבליותק, שפורסם ב-1774, מציין את המסמך השלישי של כתב היד 6041 A כ"היסטוריה של ירושלים מאת פונס מבלדון וריימונד, קאנון לה פואי" (Pontii de Baladuno et Raimundi, canonici Podiensis, Historia Hierosolymitana). המסמך השלישי בכתב היד הוא לא רק עותק של ה"היסטוריה של הפרנקים שכבשו את ירושלים" (Historia Francorum qui ceperunt Iherusalem), המיוחסת בדרך כלל לפונס מבלזון  וריימונד מאגילר, אלא אוסף שקובץ על ידי עורך לא ידוע, של חלקים משלושה חיבורים נפרדים: "היסטוריה של הפרנקים" (לתקופת הזמן עד המצור על אנטיוכיה, 1097–1098), ה"היסטוריה של מלחמת הקודש" (לתקופה שמאז המצור ועד כיבוש רמלה) ו"עלילות הפרנקים" (לתקופה שמכיבוש רמלה ועד קרב אשקלון בשנת 1099).

 תוכן 
מבין החיבורים ההיסטוריים בני זמנו של מסע הצלב הראשון, ה"היסטוריה של מלחמת הקודש" מספקת את מרב המידע על המשא ומתן בין הצלבנים לח'ליפות הפאטימית. היא גם המקור היחיד המפרט את מסעו הארוך במיוחד של בוהמון מטאראנטו דרך הבלקן לקונסטנטינופול, שנמשך שישה חודשים עם צבא קטן יחסית, ולאחר מכן התגורר בפרבר סנקטי ארגנטי (Sancti Argenti) למשך זמן מה. היא גם מתעדת כיצד בתחילת המצור על אנטיוכיה (1097–1098), המושל המקומי, יאגי-סיאן , גירש את הנוצרים מהעיר, וכיצד הילרי, מוסלמי שהתנצר, בגד בצלבנים בכך שחשף את חולשותיהם בפני צבאו של רידואן מחלב, אך נהרג כאשר הצבא גורש.

כמה מהתיאורים בחיבור דמיוניים יותר. החיבור מציב את כל מנהיגי מסע הצלב בוועידת קלרמון, אף על פי שבוודאות לא כולם היו שם. כמו כן, הוא מתאר אותם כמתחננים לאפיפיור אורבנוס השני שינהיג אותם באופן אישי. החיבור מספר כי בעת המצור על אנטיוכיה הופיעה בקתדרלה תמונה נסית של ישו שלא ניתן היה לדקור אותה בחצים טורקיים. באופן אמין יותר, הוא מספר כי לאחר המצור, הנשים הנוצריות של העיר הלכו לשחרר את פטריארך אנטיוכיה הכלוא, יוחנן השביעי , וגילו שהוא לא יכול לעמוד, רגליו נחלשו עקב כליאה ארוכה כל כך.

הכרוניקה מסתיימת עם מותו של הנסיך בוהמון השני מאנטיוכיה .

קישורים חיצוניים
 Jerzy Kaliszuk, "Historia de via Hierosolymis", in Graeme Dunphy and Cristian Bratu (eds.), Encyclopedia of the Medieval Chronicle (Brill, online 2016)

קטגוריה:מסע הצלב הראשון
קטגוריה:ספרות בשפה הלטינית
קטגוריה:כרוניקות