רוזה אופנהיימר

רוזה אופנהיימר (בגרמנית: Rosa Oppenheimer, לבית זילברשטיין; 31 ביולי 1887 – 2 בנובמבר 1943) הייתה סוחרת אמנות יהודייה גרמנייה, שנרצחה בשואה. האמנות שהייתה בבעלותה יחד עם בעלה, יעקב אופנהיימר, היא נושא למספר תביעות השבה בעלות פרופיל גבוה.

 ראשית חייה 
רוזה זילברשטיין נולדה ב-31 ביולי 1887 בברלין, ונרצחה במחנה הריכוז הנאצי אושוויץ ב-2 בנובמבר 1943. היא נישאה ליעקב אופנהיימר ואימצה את שם משפחתו. השניים עבדו יחד כסוחרי אמנות.
250px|ממוזער|שמאל|הציור חוף בקאן־סור־מר, ים, הרים מאת פייר-אוגוסט רנואר היה בבעלות חברת Margraf & Co., שנשלטה בידי יעקב ורוזה אופנהיימר. היצירה נמכרה במכירה פומבית בברלין בשנת 1935, לאחר שהאופנהיימרים נמלטו מגרמניה עם עליית הנאצים לשלטון. המכירה התרחשה על רקע חובות כספיים, ובהם מס ירושה שהוטל על עיזבונו של אלברט לֶסקה, בעליה הקודם של החברה. בשנת 2015 נבחנה פרשת הציור בידי ועדת ההשבה הבריטית (Spoliation Advisory Panel). הוועדה קבעה כי המכירה לא נבעה ישירות מרדיפה נאצית, ולכן היצירה נותרה בבעלות מועצת העיר בריסטול.

 סחר באמנות 
בעלה של רוזה, יעקב אופנהיימר, שימש כמנהל הכללי של חברת Margraf & Co., אשר הייתה בבעלותו של אלברט לוסקה (Albert Loeske) עד מותו בשנת 1929. רוזה ויעקב אופנהיימר עבדו בגלריה ואן דימן, שהייתה חלק מקבוצת מרגראף.

 קשיים כלכליים 
במרץ 1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, זומנו רוזה ויעקב אופנהיימר לחקירה על ידי הגסטפו, ולאחר מכן נמלטו לצרפת. אף על פי כן, שמר יעקב אופנהיימר על שליטה בחברת Margraf במשך מספר שנים, בסיוע חתנו איוון בלוך, אזרח שווייצרי, שמונה למנהל הכללי של החברה במאי 1933.

בפסק דין שניתן בדצמבר 1933, נאסר על בלוך ועל אופנהיימר לפעול בשם החברה. עם זאת, על פי דו"ח של Spoliation Advisory Panel משנת 2015, פסק הדין נבע "מהשפעתו המתמשכת של מר אופנהיימר, ככל הנראה בניסיון להתחמק מחוב מס הירושה שהטילו שלטונות המס הגרמניים" על ידי התרחקות פורמלית מהחברה.

בנק Jacquier and Securius קיבל זכויות שעבוד על נכסים רבים מקבוצת מרגראף, שנמכרו לאחר מכן במכירה פומבית בשנת 1935, באמצעות סוחר האמנות פאול גראופה, לצורך פירעון חובות הבנק וחוב מס הירושה של משפחת אופנהיימר. 

 תקופת הנאצים, מעצר ומוות 
יעקב אופנהיימר נפטר בצרפת בשנת 1941 כפליט חסר כל. רוזה אופנהיימר נכלאה במחנה דרנסי שבצרפת, ולאחר מכן גורשה ונרצחה באושוויץ ב-2 בנובמבר 1943.

 תביעות פיצויים 
יורשיהם של יעקב ורוזה אופנהיימר הגישו מספר תביעות השבה (רסטיטוציה) להשבת יצירות אמנות שנבזזו על ידי הנאצים או שנמכרו בכפייה במהלך תקופת המשטר הנאצי.

בשנת 2008 המליצה ועדת ההשבה ההולנדית על החזרת יצירות אמנות למשפחת אופנהיימר, בציינה: "לפי דעת הוועדה, המבקשים הוכיחו במידה מספקת כי יצירת האמנות נמכרה במכירה פומבית כפויה שאורגנה על ידי השלטונות הנאציים במסגרת צעדים אנטי-יהודיים, ולכן ניתן לראות באובדן הבעלות על היצירה אובדן בלתי רצוני שנגרם מנסיבות הקשורות ישירות למשטר הנאצי."

בשנת 2009, לאחר שנים של חקירה, הושבה למשפחת אופנהיימר בעלות על שתי יצירות רנסאנס שנמכרו בכפייה בשנת 1935, והוחזקו על ידי אחוזת הרסט (Hearst Castle). הנהלת האחוזה ציינה כי ויליאם רנדולף הרסט לא היה מודע למקורן של היצירות כשרכש אותן מגלריית I.S. Goldschmidt בברלין.

בשנת 2011 הגיע המוזיאון לאמנויות יפות, בבוסטון להסכם פשרה עם משפחת אופנהיימר בנוגע לשטיחי קיר שנמכרו אף הם במכירה כפויה.
באותה שנה (2011) השיב המוזיאון הממלכתי של וירטמברג (Landesmuseum Württemberg) בשטוטגרט, גרמניה, ליורשי משפחת אופנהיימר פסל עץ מהמאות ה-16 של יוחנן המטביל, שנבזז בשנת 1933 ונמכר לאחר מכן לד"ר בננו גריסברט ולגלריית היינמן.

בשנת 2017 דרשו היורשים את השבתן של שתי יצירות אמנות שנמצאו בגלריה הלאומית של אירלנד. הגלריה דחתה את הדרישה, בהתבסס על מחקר היסטורי של מומחה לפרובננס.

 לקריאה נוספת 


הערות שוליים

קטגוריה:יהדות גרמניה
קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:סוחרי אמנות
קטגוריה:נספים במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1887
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1943