פארניטה

פארניטה (נהגה: /ˈparniθa/; ביוונית עתיקה Πάρνηθα ובקתארבוסה :"פרניס" או "פרנס" Parnis/Parnes ; לעיתים נקרא גם "פרנטה Parnetha" באנגלית: Parnitha) הוא רכס הרים מיוער בדלילות מצפון לאתונה, ובו ההר פארניטה שהוא הגבוה ביותר בחצי האי אטיקה. גובהו מגיע ל־1,413 מטר, ופסגתו נקראת קראבולה (Καραβόλα). חלק נרחב מן ההר מוגדר כגן לאומי מאז 1961, ומשמש בית גידול מוגן לעופות בר. הפסגה נמצאת כ־18 קילומטרים צפונית לאכרנס וכ־30 קילומטרים צפונית למרכז העיר אתונה. שטחו של ההר כ־250 קמ"ר. פסגות נוספות הן מברובוני (Μαυροβούνι), אורניו (1,350 מטר), אריה (1,160 מטר), אבגוֹ (1,150 מטר), וקסרובוני (Ξεροβούνι, פירוש השם: "הר יבש"; 1,120 מטר). בהר פועלות שתי אכסניות המשמשות בחירום כמקלטים למטיילים על ההר: מפאי ופלמבורי.

שמו של ההר מתוארך לתקופה היוונית העתיקה, אז השתייך לדמוסים של אכרנאי ודקליה.

אקולוגיה
יערות אורן ירושלים מכסים את המדרונות שמתחת לגובה 1,000 מטר, והם מצויים לעיתים תחת איום של שרפות יער, כמו אלה שהתרחשו בשנים 2005, 2007, 2021 ו־2023. מעל לגובה 1,000 מטר מצויים בעיקר עצי אשוח יווני, עשבים ושיחים, ואילו מתחת לגובה 300 מטר מצויים בעיקר שטחי חקלאות ובתי מגורים פרבריים במזרח. בהר מצויים כ־1,000 מיני צמחים, בהם כרכום וצבעוני, והוא מהווה גם בית גידול טבעי לאייל אציל (Cervus elaphus), שהיה מוכר כבר ביוון העתיקה. לאחר השרפה הקשה של 2007 מספרם הידלדל עוד יותר. בצפון־מערב ההר פזורים כמה מכרות גדולים, ועפרותיהם הוסעו למפעלי תעשייה סמוכים. שרפות נוספות התחוללו בקיץ 2021 ובקיץ 2023, והותירו יערות בלתי־שרופים רק בחלקים הצפוניים של ההר.

אתרים היסטוריים ומקומות מעניינים
ממוזער|מנזר קלייסטון שבהר פראניטה
בפארניטה ישנם אתרים ארכאולוגיים רבים. בעת העתיקה נבנו בהר כמה מבצרים להגנת חצי האי אטיקה, ובמיוחד אתונה העתיקה, מפני הבויאוטים ואויבים אחרים מהצפון. חלק מהמבצרים נשמרו במצב טוב, ובהם מבצר פילה הנמצא בגובה 687 מטרים במערב פראניטה. מבצרים בולטים נוספים הם פנקטון, שבאזור דרבנוחוריה, ומבצר אלותראיס הסמוך להר קיתרון. גם דקליאה הייתה מצודה חשובה, ששכנה במקום שבו נמצא ארמון המלוכה לשעבר בטאטוי, ואילו מבצר לימיקו היה ממוקם בעומק ההר, מצפון לפסגתו.

מונומנט חשוב מתקופות מאוחרות יותר הוא מנזר קלייסטון, מנזר ביזנטי מהמאה ה־13, המוזכר בשנת 1209 על ידי האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי בשם "מנזר קיראס". בדרום־מזרח פרניתה, ביער עבות, נמצא ארמון טאטוי, ארמון משפחת המלוכה היוונית שנבנה במאה ה־19, ובימינו הוא נטוש.
250px|ממוזער|אגם בלטסי במדרונות המזרחיים של פראניטה
בפארניטה מצויים גם אתרי טבע. מערת פאן נמצאת במדרונות המערביים של ההר בגובה 750 מטרים. בתקופת יוון העתיקה שימשה המערה מקום פולחן. בסמוך לה נמצאים ערוץ התהום התלול של גורה וערוץ נהר קלדונס. אחד האתרים היפים בהר הוא אגם בלטסי, במדרונות המזרחיים של ההר ליד אפידנס, המשמש אתר חשוב לעופות נודדים. באופן כללי מוכר הפארק הלאומי כ"הריאות של אתונה".
מתקנים מודרניים
קזינו, שוכן סמוך לפסגת ההר שהגישה אליו באמצעות רכבל תלוי. על ההר פועלים גם שני בקתות הרים (המשמשות כאכסניות בשגרה וכמקלטים בשעת חירום), הידועה שבהן היא Mpafi. סביב ההר עוברים מסלולי טיול רבים וכן דרכי יער. בנוסף, על ההר מוצב המשדר השני של אתונה, המשדר רדיו וטלוויזיה מאז אמצע שנות ה־50 של המאה ה־20. כביש הגישה לפסגת הר נסלל במחצית המאה ה־20.

 גאוגרפיה 
ממוזער|שמאל|תצלום לוויין של הר פרניטה ורוב חבל אטיקה. גבול ההר עצמו מסומן בכחול בהיר, ואזורי המדרונות נראים בירוק בסמוך לקו.

הערים והיישובים הסמוכים להר כוללים את אספרופירגוס, פילִי, אכרנס, וארימבומבי, תרקומקדונס, דקליה, אבלונה, אגיוס סטפנוס וכן היישוב אגיוס מרקוריוֹס. הכביש המהיר כביש מס' 1 (E75) מקיף את חלקו הצפוני והמזרחי של ההר לצד נהר קפיסוס, ואילו הכביש המהיר אטיקי אודוס (כביש מס' 6) עובר מדרומו. מההר נשקפים נופים פנורמיים של ההרים שמצפון־מזרח לפארניטה, של הר פנטלי במזרח, הימטוס בדרום־מזרח, הר איגלאו בדרום והר נוסף במערב. מפסגתו ניתן להשקיף גם על מישור תְּרִיאַסִיוֹן, על מפרץ סארוני ואיי סלאמינה, אגינה והחלקים הצפוניים והדרומיים של מפרץ אוויה, על אוויה עצמה, וכן על רוב מרכז וצפון מרחב אתונה רבתי. בימים בהירים ניתן לראות גם את צפון בויאוטיה ואת חצי האי פלופונס.

 אקלים 
לרכס פארניטה אקלים ים־תיכוני עם קיץ מתון (Csb), המאופיין בשלגים תכופים בחורף ובטמפרטורות נעימות בקיץ. ההר פארניטה גשום יותר בהשוואה לאזורים המזרחיים והדרומיים של אטיקה. בנוסף, הוא נפגע ממספר סופות שלגים עזות, ובהן שתיים בשנים 2005 ו־2006, שגרמו לחסימת כבישים, להשבתת תנועה ולשיתוק פעילות הרכבל.

+ ממוצעי אקלים בפרניטה (1230 מ') בין השנים 2009–2023 חודש  ינואר  פברואר  מרץ  אפריל  מאי  יוני  יולי  אוגוסט  ספטמבר  אוקטובר  נובמבר  דצמבר  שנתי טמפרטורה גבוהה (°C) 3.7  5.4  7.1  11.8  16.9  20.5  22.9  22.7  19.5  14.2  10.0  6.0  13.4 טמפרטורה נמוכה (°C) −0.4  0.9  1.9  5.8  10.6  14.4  16.7  16.7  13.6  9.1  5.7  1.7  8.1 כמות משקעים (מ"מ) 74.9  70.4  72.8  46.5  45.7  41.5  11.8  8.2  46.5  73.0  96.4  132.4  719.9מקור: National Observatory of Athens Monthly Bulletins (2009–2023)
 שריפת היער ב־2007 

ממוזער|200px|מראה השרפה ממזרח
ממוזער|200px|פארניטה במהלך השרפה ב־2007
ממוזער|200px|חלק קטן מהשטח השרוף
הר פארניטה (ביוונית: Πάρνηθα) נפגע קשות משריפת יער ב-28 ביוני 2007, בשעות הבוקר והצהריים. השרפה נמשכה מספר ימים ושרפה כ־56 קמ"ר – אחת משרפות היער החמורות ביותר שנרשמו במחוז. היקף ההרס היה בלתי צפוי. עם זאת, שרפה קטנה יותר התרחשה במקום בשנות ה־60 של המאה ה־20.

השרפה כילתה עשרות דונמים של יער בשני מחוזות. כבאים, מסוקים ומטוסי כיבוי הופעלו באזור ההר ובשוליו, שנמשכו ימים עד שהושגה שליטה. השרפה התפשטה במהירות בעזרת רוחות עזות, והגיעה לשוליים הצפון־מערביים של האזור המטרופוליני של אתונה, לרבות ליישובים הנמצאים צפונית להר. מאתונה ניתן היה לראות את מורדות ההר בוערים במשך כל הלילה.

השרפה השמידה 80% מיערות האשוח היווני והאורן האלפי, כמו גם כ־150 פרטים מעדר האייל האדום (מין המצוי בסכנת הכחדה), עופות ובעלי חיים נדירים אחרים. שרידי האשוחים והאורנים נותרו פזורים בשולי האזור השרוף. עשן השרפה הכבד יצר ענן שנע מזרחה מעל אטיקה, ועד לגבול טורקיה, במרחק של כ־350 ק"מ.

ב־30 ביוני הושגה שליטה על עיקר האש, ואזהרות בדבר התפרצויות חדשות פחתו, כאשר רק מוקדים בודדים בערו לאיטם באזורים שונים בהר. השרפה המרכזית כובתה כליל ב־1 ביולי. בשולי האזור השרוף המשיכו מוקדים קטנים לבעור גם לאחר מכן, אך התפשטותם הייתה איטית.

מדענים העריכו כי זמן ההתאוששות של האזור עלול להימשך עד מאה שנה. השפעות ההרס צפויות להתגלות רק בשנים שלאחר מכן: איכות האוויר עלולה להיפגע, בעיות זיהום האוויר והערפיח המוכרות של אתונה עלולות לשוב ולהחמיר, הטמפרטורות עלולות לעלות, ושיטפונות עשויים להפוך לבעיה למשך מספר שנים. המשרד לאיכות הסביבה היווני בחן תוכנית מקיפה של ייעור מחדש, ובמקביל יצאו אזרחים רבים להפגנות באתונה למחות על אופן הטיפול במשבר. בשנים שלאחר מכן החלה נטיעה מחודשת של עצים, והמדינה קיבלה עשרות אלפי שתילים, מרביתם מחוץ ליוון, אם כי בקנה מידה מצומצם יחסית.

החקירה באשר לסיבת השרפה העלתה השערה ששנאי בקו מתח גבוה התפוצץ בשל עומס יתר והתחממות שנגרמו מגל חום שהגיע ל-47 מעלות צלזיוס, ימים אחדים לפני פרוץ השרפה. השערה אחרת גרסה כי הייתה זו אחת מההצתות היזומות הרבות שנעשו ביוון בעשורים האחרונים, במטרה לפנות שטחי יער מוגנים לבנייה בלתי־חוקית.

ראו גם
 פנטלי

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:יוון
קטגוריה:יוון: גאוגרפיה
קטגוריה:יוון: הרים
קטגוריה:הפסגות הגבוהות במדינתן