קינגו

קִינְגוּ (בכתב יתדות: 𒀭𒆥𒄖, תעתיק: dqin-gu; לעיתים נכתב גם Kingu) הוא אל במיתולוגיה המסופוטמית. קינגו מוכר בעיקר מן האנומה אליש, האפוס הבבלי על בריאת העולם, שבו הוא מתואר כבעלה ופקודהּ של תיאמת, וכאויבו של מרדוך. לאחר תבוסתו נהרג, ודמו שימש ליצירת המין האנושי.Lambert, Wilfred G. (2013). Babylonian Creation Myths, p. 221.

מקורו של קינגו עשוי להיות מיתוס נפרד שאבד, אך כמעט כל ההזכורים הידועים לו מתייחסים לתבוסתו מידי מרדוך ב"אנומה אליש". הוא נזכר גם בכתבים נוספים כגון "תבוסת אינוּתילה, אנמשרה וקינגו" ובטקסטים פולחניים מאוחרים.Krebernik, Manfred (2008), "Qingu", Reallexikon der Assyriologie, vol. 11.

 מקור השם 
בכתובות אכדיות נכתב שמו לרוב כ־dqin-gu, אך מופיעים גם כתבים משניים כמו dqi-in-gu, dqin-ga ו־dqin-gi. הצורה dqin-gu-gu נחשבת לשגיאת כפילות (דיטוגרפיה). הצורה הלטינית Kingu מופיעה לעיתים במחקר, אך כיום הצורה Qingu נחשבת מדויקת יותר להגייה המקורית.Wisnom, Selena (2020). Weapons of Words, p. 125.

מקובל כי השם ממקור שומרי, שכן שורש אכדי לא יכיל בדרך כלל גם Q וגם G. מנפרד קרברניק הציע קשר למילים השומריות kiĝ ("עבודה") ו־kingal ("מנהיג"), הצעה שאומצה גם בידי וילפרד ג'. למברט וסלינה ויסנום.

 אופי ודמות 
קינגו נחשב לאל מובס, יריבם של האלים.Lambert 2013, p. 224. בעיקר הוא ידוע כאויבו של מרדוך, ולעיתים מתואר כאל ראשוני הקשור לעולם התחתון.Baragli & Gabbay 2023, p. 80. במקורות אשוריים מאוחרים נזכר קינגו לצד עַנזוּ ואַסַקּוּ, דבר המרמז כי נתפס כשד מובס בדומה להם.

בכמה טקסטים פולחניים הושווה לאנמשרה (Enmešarra) בשל היות שניהם אויבי האלים.Lambert 2013, p. 212. בכתובות אחרות נזכרים "שבעת בניו של קינגו", ביטוי המזכיר את "שבעת בניו של אנמשרה".Lambert 2013, p. 285.

 קינגו באנומה אליש 
באנומה אליש ממנה תיאמת את קינגו למפקד צבאה של מפלצות הים, ומעניקה לו את לוח הגורלות (Tablet of Destinies), אותו היא מחברת לחזהו – ובכך מעניקה לו את מעמד ה"אַנושִׁיוּת" (Anuship), תואר של עליונות אלוהית.Lambert 2013, p. 93. בכך מוענק לקינגו מעמד של שליט עליון, אך נאמר במפורש כי הלוח איננו רכושו החוקי.Lambert 2013, p. 101. קינגו משתמש בכוחו החדש כדי "לגזור גורלות" על צאצאי תיאמת, אולם מוצאו עצמו אינו מוסבר – הוא מופיע "יש מאין" ומוגדר רק כבעלה של תיאמת.Gabriel 2024, p. 182.

לאחר שמרדוך מנצח את תיאמת בקרב, הוא מכניע גם את קינגו ולוקח ממנו את לוח הגורלות.Lambert 2013, p. 111. האלים מחליטים כי קינגו הוא האשם במרד, והוא נהרג. מדמו יוצר האל אאה (Ea) את האדם.Lambert 2013, p. 113. סצנה זו מקבילה למיתוס הקדום יותר על מותו של האל אילוולה, שממנו נוצר האדם באפוס אתרה־חסיס.Wisnom 2020, p. 126.

 מקבילות והשוואות 
לפי מנפרד קרברניק, חלקי העלילה על קינגו מקבילים למיתוסים קדומים יותר על גניבת לוח הגורלות בידי ענזו (Anzû). החוקרת סלינה ויסנום משווה את קינגו לענזו, אך מציינת כי בניגוד לענזו, הלוח בידי קינגו אינו מעניק לו כוח ממשי אלא מעמד סמלי בלבד.Wisnom 2020, p. 81.

 פולחן 
קינגו נזכר גם בהקשרים פולחניים מאוחרים. לפי הטקסט הבבלי Tintir = Babylon, היה לו מקום פולחן (Ešgar) במתחם מקדש אסגילה בבבל, ככל הנראה לציון תבוסתו של מרדוך.George, Andrew R. (1992). Babylonian Topographical Texts, p. 47. בתקופה האשורית הוא נזכר באשור במקדש של Ea-šarru לצד דמכינה, אִשְׁחָרָה, אוגורתו ומאליק.Krebernik 2014, p. 297.

 תפיסות מאוחרות 
באנומה אליש שמות שונים של מרדוך – כגון אירקינגו (Irqingu) וקינמה (Qinma) – עשויים לשמר קשר לשמו של קינגו, כסמל למיזוג זהויות או לבליעת תפקידיו במערכת האלוהית הבבלית המאוחרת.Lambert, Wilfred G. (1980). "Kinma", Reallexikon der Assyriologie, vol. 5, p. 603. כך הפך קינגו, האל המובס, לחלק ממערכת סמלים המפארת את ניצחון מרדוך, אל הסדר והבריאה.

 ראו גם 
 תיאמת
 מרדוך
 אנומה אליש
 אילוולה

 לקריאה נוספת 
Lambert, Wilfred G. (2013). Babylonian Creation Myths. Winona Lake: Eisenbrauns.
 Krebernik, Manfred (2008). "Qingu", in Reallexikon der Assyriologie, vol. 11.
 Wisnom, Selena (2020). Weapons of Words: Intertextual Competition in Babylonian Poetry. Leiden: Brill.
 Baragli, Beatrice; Gabbay, Uri (2023). "The Ritual for Opening a Canal from Nineveh". Iraq 85: 73–84.
 George, Andrew R. (1992). Babylonian Topographical Texts. Leuven: OLA.

 הערות שוליים 

קטגוריה:אלים מסופוטמיים