מרכז השואה ורצח העם ביוהנסבורג

מרכז השואה והרצח העם ביוהנסבורג (באנגלית: Johannesburg Holocaust and Genocide Centre; בראשי תיבות: JHGC) הוא מרכז לשואה ורצח עם הממוקם בפורסט טאון ביוהנסבורג, דרום אפריקה. הבניין פונה לשדרת יאן סמוטס, כביש ראשי בעיר. המרכז נפתח באתר הקבע המיועד שלו ב-2019, לאחר שפעל מאתר זמני מאז 2008.

ל-JHGC יש מרכזים אחים בקייפטאון (מרכז השואה בקייפטאון) ודרבן (מרכז השואה בדרבן), וביחד הם חלק מהאגודה הקרן הדרום אפריקנית לשואה והרצח העם (באנגלית: South African Holocaust & Genocide Foundation; בראשי תיבות: SAHGF). ה-SAHAF קובע את הכיוון החינוכי והפילוסופי של המרכז. המרכז גם מבצע הכשרות מורים והוא הספק המוסמך היחיד להכשרה בשירות עבור חינוך לשואה במדינה. הוא הכשיר למעלה מ-5,000 מורים. המרכז חוקר את ההיסטוריה של רצח עם במאה ה-20, תוך התמקדות במקרי מבחן מהשואה ומהרצח העם של הטוטסי ב-1994 ברואנדה (רצח העם ברואנדה).

 היסטוריה 
מקורות המרכז מתחילים בשנת 1994. היה עניין ציבורי גדול בתערוכה של אנה פרנק שנפתחה ביוהנסבורג באוגוסט של אותה שנה. נשיא דרום אפריקה נלסון מנדלה וארכיבישוף דזמונד טוטו השתתפו בפתיחה. היומנה של אנה פרנק היה גם אחד הספרים הזמינים לאסירים באי רובן . בטקס הפתיחה, מנדלה אמר: "במהלך השנים הרבות שבהם אני וחבריי בילינו בכלא, שאבנו השראה מאומץ ועקשנות של אלה שאתגרו את העוול גם בתנאים הקשים ביותר. . . . חלק מאיתנו קראו את יומנה של אנה פרנק באי רובן וחווינו ממנו עידוד רב."

המרכז הוקם על ידי טלי נייטס, היסטוריונית ומרצה אוניברסיטאית לשעבר. היא בתו של משה טרנר, ניצול שואה שניצל על ידי אוסקר שינדלר. רבים מבני משפחתה נרצחו במחנה ההשמדה בלז'ץ. ב-2008, לנייטס הייתה הרעיון למרכז והחלה לפעול ממקום זמני, ובתוך שבע שנים הוא משך למעלה מ-35,000 תלמידים בחאוטנג. המרכז שיתף פעולה עם עיריית יוהנסבורג לבחירת מיקום לאתר. הוא ממוקם באתר הקודם של מוזיאון האופנה ברנברג, שהוקם על ידי שתי אחיות, אנה ותרזה ברנברג, לאחסון אוספי האופנה שלהן. האחיות ציוו את הנכס לעירייה בתנאי שישמש כמוזיאון או גלריה לאמנות.

 אדריכלות 
המרכז תוכנן על ידי האדריכל לואיס לוין, שהשפיע על תוכניותיו לאחר שיחות עם שרידי השואה ורצח העם של הטוטסי ב-1994 ברואנדה. מסילות רכבת מקיפות את הבניין, מעוררות תמונות של קורבנות השואה שגורשו ברכבות למחנות ריכוז. המסילות אינן ישרות והן משתקפות במי הבריכה ונגמרות בשמיים, במטרה להראות את חוסר הסופיות של רצח העם. עצי היער הצהובים ועצי הבריזה הכסופה מסמלים יערות, שכן יהודים ואחרים נרצחו גם ביערות. באופן דומה, רצח העם של הטוטסי ב-1994 ברואנדה התרחש בנופים טבעיים ירוקים. החומרים הקשים והמחוספסים נותרים חשופים כדי להדגיש את המציאויות הקשות של רצח העם אלה. הלבנים האדומות והשחורות נשרפו ונפרשות בסגנון 'אנגלי', עבודת לבנים שניתן למצוא גם בחורבות תאי הגז והבונקרים של אושוויץ-בירקנאו. אבני הריצוף בקרקע מייצגות את רחובות האבן של ערים רבות באירופה. לוחות גרניט מלבניים גדולים מעוררים מצבות ומסמלים את הקורבנות הבלתי מזוהים וקבריהם הלא מסומנים. קיר זיכרון מכיל את שמות ילדי קורבנות השואה ורצח העם של הטוטסי ב-1994 ברואנדה.JHGC catalogue Retrieved on 29 October 2023

 תערוכה קבועה 
התערוכה על השואה כוללת ראיונות עם שבעה ניצולי שואה שהיגרו לדרום אפריקה ואת תושב פרטוריה, יאפ ואן פרוסדיי, שהציל עשרות יהודים.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:יהדות דרום אפריקה
יוהנסבורג
יוהנסבורג
קטגוריה:יוהנסבורג