ויליאם קייבל ברוס

ויליאם קייבל ברוס (באנגלית: William Cabell Bruce; 12 במרץ 1860 – 9 במאי 1946) היה עורך דין, פוליטיקאי וסופר אמריקאי זוכה פרס פוליצר, שייצג את מדינת מרילנד בסנאט של ארצות הברית מ־1923 עד 1929.

 ביוגרפיה 
ברוס נולד ב-12 במרץ 1860 בסטנטון היל שבמחוז שרלוט, וירג'יניה, לצ'ארלס ברוס (שכיהן כחבר הסנאט של וירג'יניה לפני מלחמת האזרחים האמריקאית) ולסארה אלכסנדר סדון (אחותו של ג'יימס סדון). הוא למד בתיכון נורווד ובקולג' במחוז נלסון, וירג'יניה. לאחר מכן למד באוניברסיטת וירג'יניה, שם התעלה על וודרו וילסון גם בדיון פורמלי תחרותי וגם בתחרות מאמרים. בשנת 1882 סיים את לימודי המשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מרילנד.

ברוס התקבל ללשכת עורכי הדין של מרילנד באותה שנה והחל את דרכו המקצועית בבולטימור, כולל עיסוקים מנהליים ופוליטיים.

ב־15 באוקטובר 1887 התחתן ברוס עם לואיז אסט פישר, ויחד להם ארבעה בנים.

הוא החל את דרכו הפוליטית בסנאט של מרילנד, וכיהן בו בין 1894 ל־1896, כאשר בשנת 1896 מונה לנשיא הסנאט. הוא כיהן כראש מחלקת המשפטים של העיר בולטימור בין 1903 ל־1908, חבר בוועדת חוקת העיר ב־1910, ויועץ משפטי ראשי של נציבות השירות הציבורי של מרילנד בין 1910 ל־1922, אז התפטר כדי לכהן בסנאט של ארצות הברית.

ברוס ניסה ללא הצלחה להשיג את המינוי הדמוקרטי לסנאט ב־1916, אך הצליח להיבחר לתפקיד בבחירות הכלליות שש שנים מאוחר יותר, בבחירות של 1922 מטעם המפלגה הדמוקרטית. בבחירות הבאות, בשנת 1928, נבחר מועמד המפלגה הרפובליקנית פיליפס לי גולדסבורו במקום ברוס. לאחר מכן חזר ברוס לעסוק בעריכת דין בבולטימור עד פרישתו בשנת 1937.

בנוסף לקריירה המשפטית והפוליטית, ברוס כתב ספרים, בדיוניים ולא בדיוניים. בשנת 1918 זכה בפרס פוליצר על ספרו "בנימין פרנקלין, חושף את עצמו".

הוא נפטר ברוקסטון שבמרילנד, ב־9 במאי 1946 ונקבר בבית הקברות של כנסיית סנט תומאס האפיסקופלית בגאריסון, מרילנד. ספריית הקונגרס מחזיקה את מסמכיו במחלקת כתבי היד שלה.

 קישורים חיצוניים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממרילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: אוטוביוגרפיה או ביוגרפיה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1860
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1946