בן הדוד מהכפר

בן הדוד מהכפר (באנגלית: The Country Cousin) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי, מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות" של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, שיצא לאקרנים ב-31 באוקטובר 1936 על ידי חברת יונייטד ארטיסטס. הסרט, שזכה בפרס האוסקר התשיעי לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר, הופק על ידי וולט דיסני, בבימויו של וילפרד ג'קסון, והונפש על ידי ארט באביט ולס קלארק. כפי שקורה ברוב סרטי ההנפשה בסדרת "סימפוניות טיפשיות", הסרט נבנה סביב פסקול, שנכתב על ידי לי הרלין. עלילת הסרט התבססה על אחד ממשלי איזופוס, "עכבר העיר ועכבר הכפר". הסרט לווה בספר סיפורים לילדים קטנים, כפי שהיה נפוץ ברוב סרטי הזיכיון.

 עלילה 
הסרט מספר את סיפורו של עכבר מ"פודאנק" (שם באנגלית אמריקאית המציין מקום "באמצע שום מקום") המגיע לבקר את קרוב משפחתו בעיר. צילום הפתיחה/כרטיס הכותרת הוא של העכבר המדובר, אבנר, בוהה בגורדי השחקים של העיר, כאשר השלט מכוון אותו לפודאנק כשהוא פונה לכיוון ההפוך. הוא מקבל מברק (שכותרתו "Mouse-O-Gram") מבן דודו, מונטי, הקורא לו "תפסיק להיות טיפש" ותבוא לגור איתו בעיר. מבלי לציין את מיקומם של אבנר או מונטי, הסרט מבקש להשוויץ בין אורח חייהם של תושבי הכפר והעיר הארכיטיפיים.

אבנר מוצג הולך לאורך מסילת רכבת לכיוון העיר, וכאשר הוא מגיע, ההבדלים בין השניים מתבהרים. אבנר לובש סרבל ומוצג כמגושם ואינו מודע לסכנות העיר, בעוד מונטי חובש כובע צילינדר ומודע היטב לבעיות העומדות בפניהם (כפי שמודגם בכל פעם שהוא אומר לאבנר לשתוק, וזה גם הסימן היחיד לדיאלוג כאן). מונטי מוביל את אבנר לארוחה שהדיירים האנושיים בבית הכינו. שני העכברים מתחילים בארוחה של גבינה, אך אבנר חסר כל חוש נימוס, ועד מהרה מתחיל לזלול לעצמו סלרי, שמנת וחרדל, שהאחרון יוצר תגובה לחום המוגזם. אבנר מקרר את עצמו עם שמפניה, מגלה שהוא אוהב את הטעם, ומשתכר, מה שמעורר את זלזולו של מונטי. אבנר מתחיל לראות בראייה כפולה, ויוצר עוד רעש על ידי הורדת ערימת לחם (מה שגורם לראייה הכפולה של מונטי להסתתר מאחורי החזון האמיתי).

אבנר בוחן את השתקפותו (שבמצבו השיכור, הוא חושב שהוא מישהו אחר) בתוך גוש ג'לי. כשהוא מתרחק, הוא מחליק על חתיכת חמאה המונחת על צלחת. הצלחת, שמסתובבת ועפה על פני השולחן, תופסת את מונטי בדרך, ושוברת גם כמה חתיכות כלי אוכל. מונטי זועם, וכשהשניים על הרצפה, הוא מנסה למצוא מקום מבודד, בטוח מהחתול הישן. אבנר השיכור, עם חוש חוצפה גדול, בועט בישבן של החתול, בעוד בן דודו ממהר לחזור לביתו (ומאז לא נראה שוב). החתול חושף את שיניו לעבר אבנר, מה שמוביל אותו רק לבדוק את פנים פיו, ובכך מחזיר את אבנר לעצמו. לאחר מכן הוא נרדף על ידי החתול, תחילה מקבל התחשמלות בקפיצה לתוך שקע (גם החתול מקבל התחשמלות), ואז מגיע לרחוב העיר כשהוא קופץ מהחלון.

אבנר ניצב בפני בריחה מצעדי האנשים, אופניים, רכבת חשמלית וכלי רכב אחרים. הוא מוצא את עצמו שוב בגבולות העיר, ובורח חזרה לעיר הולדתו, כשהוא מחליט שחיי העיר פשוט לא בשבילו.

 גרסת תקליט LP 
בתחילת שנות ה-60, חברת התקליטים דיסנילנד רקורדס הוציאה גרסת LP של הסיפור, בקריינותו של סטרלינג הולוויי, עם מוזיקה מאת קמארטה. מכיוון שאורך ה-LP היה כשלושים דקות – בערך פי שלושה מאורך הסרט המונפש המקורי – נוספו חומרים רבים לעלילה. על עטיפת ה-LP, הסיפור הוצג בהומור כסיפור על שם איזופוס – הרבה אחרי. כמו כן, העכברים על העטיפה מעוצבים בדומה לעכברים מהסרט "סינדרלה" של דיסני משנת 1950, כאשר לוציפר בתפקיד החתול. 

 מדיה ביתית 
הסרט הקצר הופץ ב-4 בדצמבר 2001, ב-DVD "אוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות – קלאסיקות אנימציה מוזיקליות היסטוריות".

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:סימפוניות טיפשיות
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט המונפש הקצר הטוב
קטגוריה:סרטי 1936