תל עשתרה

תל עשתרה (בערבית: تل عشترة) הוא תל עם ממצאים מתקופת הברונזה, הממוקם דרומית לדמשק. התל מזוהה עם העיר המקראית עשתרות, וחוקרים מזהים אותו גם עם העיר עשתרתו (Aštartu) המוזכרת במכתבי אל-עמארנה משנת 1350 לפנה"ס.

 עשתרתו בטקסטים מצריים 
 התקופה הת'ותמוסידית 
עשתרתו מוזכרת בתולדות תחותמס השלישי במקדש כרנכ כעשתרות (Astarot), אותה עמנואל דה רוז'ה ולודוויג בורכארדט מזהים עם עשתרות המקראית, ואותה טומקינס וגסטון מספרו מזהים עם תל עשתרה.

 תקופת אמארנה 
השם עשתרתו מוזכר רק בשניים מתוך קורפוס עמארנה בן 382 האותיות, במכתבים EA 256 ו-EA 197 (EA מייצג 'אל-עמארנה'). הוא מוזכר פעמיים במכתבי עמארנה בכתב יתדות מתל אל-עמארנה משנת 1350 לפנה"ס.

EA 197 מקוטלג כ"מצוקתו של ביריאווזה" . ביריאווזה היה ראש עיריית דמשק, שכונה דימאסק באותיות אכדיות.

EA 256 הוא סיפור על מותבעל בן לביאה, והעפירו, בנוגע למקום הימצאו של איאב, שעשוי להיות פחל שבירדן, והוא מכתב תככים, המקוטלג כ"שבועות והכחשות", ומפרט 7 ערים הממוקמות באזור הגולן.

איאב היה מלך עשתרתו. הוא חיבר מכתב אחד ששרד לפרעה המצרי, המקוטלג כ-EA 364.

 עשרות' בתבליט האשורי 
עשתרות' (תל עשתרה) מוזכרת בתבליט אשורי משנת 730/727 לפנה"ס, המאוחסן במוזיאון הבריטי. זוהי עיר בה גרו הלוויים. התבליט מתאר את האשורים מוציאים את העם מעשתרות בשנים 730–727 לפנה"ס. התבליט נחפר בכלח על ידי סר אוסטן הנרי ליארד בשנת 1851. השם עשתרות חרוט בכתב יתדות בראש התבליט. המלך במרשם התחתון הוא תגלת פלאסר השלישי. זוהי הגלות הראשונה של העם מארץ ישראל לאשור, שהייתה חלקה הראשון של גלות עשרת השבטים. אירוע זה מוזכר בתנ"ך בספר מלכים:.

הטורבנים הרפויים, הנעליים המחודדות וסגנון הגלימות אופייניים לממלכת ישראל של אותה תקופה, ומוצגים על האובליסק השחור של שלמנאסר השלישי, הנמצא בחלק האשורי של המוזיאון הבריטי בלונדון. האובליסק השחור מתוארך לסביבות שנת 825 לפנה"ס. גם הוא נחפר בכלח על ידי סר אוסטן הנרי ליארד בשנת 1848. האובליסק מציג את מלך ישראל יהוא (או נציגו) מעניק מחווה לשלמנאסר השלישי בפנקס השני למטה.

 ראו גם 
 עשתרת
 עשתרות
 ארם דמשק

 הערות שוליים 

קטגוריה:מקומות במכתבי אל-עמארנה