חשיבה אוכלוסייתית

חשיבה אוכלוסייתית (באנגלית: Population thinking) היא תפיסה בביולוגיה אבולוציונית ובפילוסופיה של הביולוגיה, שלפיה מינים ביולוגיים, תופעות ביולוגיות ואף מוסדות חברתיים כמו מילים או חוקים, מורכבים מאוכלוסיות של פרטים ייחודיים, שכל אחד מהם שונה במידה מסוימת מהאחרים אך אלו אינם מבוססים על "טיפוס" אידיאלי או מהות קבועה. חשיבה אוכלוסייתית היא דרך מחשבה המנוגדת לחשיבה טיפולוגית או חשיבה מהותנית שהייתה מרכזית לחשיבה מאז יוון העתיקה. בביולוגיה, מאפיינים משותפים נובעים מקרבת מוצא ומהעברת גורמי תורשה (זרימת גנים), השונות בין הפרטים אינה תוצאה של סטיות מהטיפוס האידיאלי, אלא תכונה ממשית, טבעית ובעלת משמעות אבולוציונית ואילו האידיאל שאנו מדמיינים הוא מעין ממוצע של הפרטים הקיימים, וממוצע זה יכול גם להשתנות עם הזמן. את המונח חשיבה אוכלוסייתית טבע הביולוג האבולוציוני ארנסט מאייר בשנת 1959, כדי להצביע על אחת ההשלכות המרכזיות, לדעתו, של תורת האבולוציה על הפילוסופיה.

בליבת החשיבה האוכלוסייתית עומדת ההנחה שיצורים חיים הם פרטים אינדיבידואליים בתוך אוכלוסיות, ותכונותיו של כל פרט הן ייחודיות. קבוצות טבעיות של פרטים – כמו משפחות או מינים ביולוגיים – הן קהילות של מוצא משותף, והדמיון ביניהן נובע מקרבתן ההיסטורית ומהעברת גורמי תורשה (זרימת גנים) עקב רבייה. מכאן, שהמשותף בין פרטים אינו מבוסס על דימוי אידיאלי או טיפוס מהותי של "המין", והבדלים אינם תוצאה של פגמים או חריגות מה"טיפוס" או האידאה, אלא תוצאה טבעית של שונות ממשית. לכן "טיפוסים" אינם קיימים במציאות – הם רק ייצוגים של ממוצעים סטטיסטיים.

פילוסופים עדיין מתווכחים על משמעות המושג והשלכותיו, אולם עבור מדענים ההסתכלות על יצורים חיים במונחים של אוכלוסיות, ולא של טיפוסים שכל אחד מהם נושא מהות קבועה, מהווה שבירה ברורה ורדיקלית הן של מסורות אינטלקטואליות קודמות והן של "ביולוגיה עממית". המושג הוא בעל משמעות מעבר לביולוגיה בתחומים של מדעי החברה.

רקע - חשיבה מהותנית
ממוזער|טקסט=איור של משולש, במציאות יש לקווי המשולש המצויר עובי, תכונות המשולש המתאורים בגאומטריה הם של משולש אידיאלי שאינו קיים במציאות עצמה. |איור של משולש. למשולשים בעולם האמיתי יש קווים בעלי עובי וצלעות המשולש ברמה המיקרוסקופית אינה קו ישר. הדיון בגאומטריה הוא לגבי אידאה של משולש שאינה קיימת במציאות הממשית. 
אפלטון פיתח את הדוקטרינה המהותנית לפיה כל הדברים הממשיים בעולם הם ייצוגים לא מושלמים של אידאות. לדוגמה משולשים המצוירים בחול הם בעצם רק "צל" או ייצוג חומרי של משולשים גאומטריים אידיאליים, בעלי קווים חסרי עובי. מה שחשוב בגאומטריה זה לא המשולשים המצוירים בחול (שהם לא מדויקים, יש לקווים שלהם עובי וכו') אלא האידאות שלהם - משולשים אידיאלים בעלי זוויות של 180 מעלות ותכונות נוספות.

הביולוג ריצ'רד דוקינס טוען כי בשלב זה בוצעה קפיצה לוגית לפיה גם עצמים אחרים בעולם, ובכלל זה יצורים חיים, הם "רק" יצוג של אובייקט אידיאלי יחיד שבו יש לדון, כאילו היו סוג של משולש. לפי רעיון זה נובע לדוגמה כי, כל ארנבים בעולם הם בעצם סוג של ייצוג של ארנב אחד "אמיתי" או אידיאלי. ארנבים בשר ודם שונים זה מזה ושונים מעט, מאותו ארנב "האידיאלי", אבל הם לכאורה מעין סטייה מהאידיאל שכביבול מתקיים במישור קיום אחר.

התאוריה האבולוציונית שונה בתכלית מהתפיסה המהותנית. היא מתארת ארנבות כאוסף של יצורים נפרדים זה מזה - כך לדוגמה ארנבת אחת היא שונה במידת מה מהארנבת שהמליטה אותה, וכן מהארנבות האחרות שחיות לצידה. הצאצאים של אותה ארנבת יהיו בהכרח שונים במובנים מסוימים ממנה עצמה. המטען הגנטי שלהם יהיה שונה לדוגמה, וגם הסביבה הטבעית או החברתית שבה הצאצאים יחיו עשויה להשתנות ולכן להפעיל לחצים אבולוציוניים אחרים. אם יש "ארנב תקני" אז הוא רק מציין את המרכז של התפלגות נורמלית של "ענן" של ארנבונים אמיתיים.

ההתפלגות של הגנים והתכונות של הארנבות משתנה עם הזמן בעקבות שינויים אבולוציונים בעקבות כוחות הגורמים לשינויים אלה - כמו שינוים באקלים, בגאוגרפיה, במערכות אקולוגיות, בהרכב של מינים אחרים, או עקב דינמיקה של ברירה זיווגית.

ממוזער|טקסט=אורך האוזניים שונה במקצת בין פרטים באוכלוסיית הארנבות, ונובע מהבדלים גנטיים בין פרטים שונים. עם הזמן האורך הממוצע של אוזני הארנבות יכול להשתנות כתלות בהשפעת לחצים אבולציוניים שונים והשתנות תנאי הסביבה|אורך האוזניים שונה במקצת בין פרטים באוכלוסיית הארנבות, ונובע מהבדלים גנטיים בין פרטים שונים. עם הזמן האורך הממוצע של אוזני הארנבות יכול להשתנות כתלות בהשפעת לחצים אבולציוניים שונים והשתנות תנאי הסביבה
כדברי דוקינס, למעשה "אין שום "ארנביות" קבועה, אין שום מהות ארנבית התלויה על בלימה בשמיים". לדוגמה אם כיום אורך האוזניים של ארנבת מסוים נחשב הארוך ביותר האפשרי, הרי עם הזמן, אורך האוזניים הממוצע יכול להשתנות, כך שאורך זה יהיה במרכז ההתפלגות. עם הזמן הדברים שאנו מכנים "ארנבות" עשויים להתפתח למינים שיראו שונים מאד מארנבות עד כדי כך שיהיה קשה להאמין שהם התפתחו מהם. חשיבה זו כונתה על ידי מאייר "חשיבה אוכלוסייתית"

היסטוריה של הרעיון
מאייר כתב לראשונה על שינוי בחשיבה של ביולוגים בשנת 1955. בשנת 1959, הוא כתב על כך בהרחבה רבה יותר וטען כי אפלטון היווה השראה ל“חשיבה טיפולוגית” שלפני צ'ארלס דרווין. מאמרים אלה יצאו פחות או יותר במקביל למאמר של ארתור קיין, שטען כי קארולוס לינאוס הושפע רבות מאריסטו – לא רק במילים “סוג” (genus) ו“מין” (species), אלא גם ברעיון המהויות של אריסטו (Cain 1958). גם מאייר וגם קיין הגיעו למסקנה כי תפיסותיהם של הוגים שקדמו לדרווין, והושפעו מהיוונים, היו שגויות, והבנתם את הטבע נפגעה. לפי הביקורת של מאייר שגיאה זו נבעה בשל הסתמכותם על האידיאה (eidos) האפלטונית, ולפי הביקורת של קיין השגיאה נבע מהתסמכות על הלוגיקה האריסטוטלית.
ממוזער|טקסט=ארנסט מאייר|ארנסט מאייר
מאוחר יותר, הול (Hull 1965) הכניס במפורש להקשר זה את המונח “מהותני” (essentialist), מושג שכבר היה בעל גוון שלילי בזכות קרל פופר (Popper 1944), כדי לתאר את החשיבה הטרום-דרוויניסטית. לפי גישה זו, שני מרכיביה העיקריים של החשיבה הטיפולוגית הם: (1) שמינים מחזיקים במהויות קבועות, ו־(2) שמטרתה של הטקסונומיה היא לגלות מהויות אלו. בסופו של דבר אימץ מאייר את התווית “מהותנות” (essentialism) כמילה נרדפת ל“חשיבה טיפולוגית”.

החלק הראשון בתזה של מאייר – החלק המהותני של סיפור המעבר – עמד בעשורים האחרונים תחת בחינה ביקורתית מצד היסטוריונים (Sober 1980; Sloan 1985; Greene 1992; Amundson 1998; Winsor 2001, 2006b; Stevens 2002; Müller-Wille 2007).

בהסבר המלא הראשון שלו על המעבר מן החשיבה הטיפולוגית, כתב מאייר כי עבור החושב במונחים של אוכלוסיות:

“כל האורגניזמים והתופעות האורגניות מורכבים מתכונות ייחודיות, וניתן לתארם באופן קולקטיבי רק במונחים סטטיסטיים. פרטים – או כל סוג של ישויות אורגניות – יוצרים אוכלוסיות, שלגביהן נוכל לקבוע את הממוצע החשבוני ואת הסטטיסטיקה של השונות. ממוצעים אינם אלא הפשטות סטטיסטיות – רק הפרטים שמהם מורכבות האוכלוסיות הם ממשיים.”

מאייר הדגיש כי החשיבה האוכלוסייתית חלה לא רק על אורגניזמים אלא גם על “תופעות אורגניות”, והוא חזר והבהיר כי אוכלוסיות נוצרות על־ידי “כל סוג של ישויות אורגניות.” עשורים מאוחר יותר, בספרו משנת 1982, הבהיר בצורה חדה עוד יותר את הרעיון הכללי של חשיבה אוכלוסייתית:

“ייחודיות זו נכונה לא רק לגבי פרטים, אלא גם לגבי שלבים במחזור החיים של כל פרט, ולגבי צבירי פרטים – אם יהיו אלה דֵמים (demes), מינים, או חברות של צמחים ובעלי חיים. בהתחשב במספר הרב של גנים שמופעלים או מושבתים בתא נתון, ייתכן מאוד שאין אפילו שני תאים בגוף שהם זהים לחלוטין. ייחודיות זו של פרטים ביולוגיים משמעה שעלינו להתייחס לקבוצות של ישויות ביולוגיות ברוח שונה לחלוטין מהדרך שבה אנו מתייחסים לקבוצות של ישויות אי־אורגניות זהות. זהו המשמעות הבסיסית של (החשיבה האוכלוסייתית).”

לפי דוקינס, המושג המודרני "מהותנות" נתבע רק בשנת 1945. לכן בקרב כתביו של דרווין אין התייסחות למושג זה. אך אלפרד ראסל וולאס שגילה במקביל לדרווין את האבולוציה שמתרחשת עקב ברירה טבעית, כתב את המאמר "על נטייתם של זנים להתרחק עד בלי גבול מהטיפוס המקורי".

נטייה טבעית לתפוס דברים באופן מהותני
בעיני מאיירס אחיזה של מהותנות במחשבה המערבית מאז אפלטון היא אחד החסמים הגדולים לגילוי האבולוציה בשלב מוקדם יותר, לא פחות מחסימת תאוריה זו עקב דוגמה דתית. לגישה זו שותפים גם ביולוגים בולטים אחרים כמו ריצ'רד דוקינס.

לפי מאיירס, הסיבה לכך שהאבולוציה התגלתה רק באמצע המאה ה-19 היא שחשיבה מהותינית נמצאת אצל רוב בני האדם, אם בגלל השפעת התרבות היוונית-מערבית על החינוך או בגלל שהדבר נתפס כאמת אינטואיטבית. לפי רעיון זה, "ארנב הוא ארנב הוא ארנב". לעומת זאת החשיבה האוכלוסייתית רואה בציבור הארנבים מעין אוסף של ממוצאים סטטיסטיים שמשתנה עם הזמן, שיכול להיות שונה מהארנב הטיפוסי לפני מיליון שנה או בעוד מיליון שנה, ודבר זה הוא הפרה של טאבו פנימי. לפי דוקינס, פסיכולוגים החוקרים את היכולת הלשונית אומרים שילדים הם מטבעם בעלי תפיסה מהותנית. דוקינס משער כי דבר זה נועד לשם פישוט של הבנת העולם על ידי חלוקה שלו לקטגוריות נבדלות, שלכל אחת מהן יש שם עצם משלה.
במחקרים פסיכולוגיים
הפסיכולוגית ליזה פלדמן בארט  טוענת כי באופן מסורתי ניסויים בפסיכולגיה שנגעו לרגשות מדדו השפעות של רגש על משתנה פיזיולוגי, ומדדו שינוי משתנה באופן חזק, אבל כאשר מודדים שינויים עדינים יותר ברגשות המערכת היא מורכבת יותר. במחקר שהיא ועמיתה בדקו, הם בחנו לדוגמה כיצד עצב משפיע על קצב פעימות הלב. לכאורה מתקבל מדד מסוים. אבל זהו רק ממוצע. כאשר מתסכלים על השונות באוכלוסייה גדולה יותר רואים שהשפעת הרגש יכולה להיות בעלת שונות משמעותית. דבר זה יוצר חפיפה בין רגשות שונים. מכאן היא מגיעה למידול שונה של מחקרים בתחום.

במדעי החברה והתרבות
ניתן להרחב את החשיבה אוכלוסייתית אל מעבר לביולוגיה, גם לתחומים כמו מחקר האבולוציה התרבותית. הוגים שטענו זאת כוללים את חוקר מדעי הקונגנציה והפילוסף דן ספרבר  וכן רוברט בויד, פיטר ריצ’רסון, ופיטר גודפרי-סמית . תופעות תרבותיות יכולות להיחשב כאוכלוסיות, שחבריהן חולקים תכונות משום שהם משפיעים זה על זה – גם אם אינם מולידים זה את זה כפי שעושים אורגניזמים, וגם אם אינם העתקים מדויקים. ספרבר נותן שלוש דוגמאות לנושא זה:

מילים
מקובל לתאר מילה כיחידה יסודית של שפה, המשלבת צליל ומשמעות. אולם לפי ספרבר מילה איננה ישות מופשטת וקבועה בעלת "מהות" עצמאית, אלא אוסף עצום של שימושים ממשיים.

המילה "אהבה" לדוגמה יכולה להיחשב כאוכלוסייה של מיליארדי אירועים הקורים באנשים ובסביבתם המשותפת – אמירות, מחשבות, כתיבה ועוד. כל אחד מהם מתרחש בהקשר שונה המילה "אהבה" לדוגמה יכולה להיחשב כאוכלוסייה של מיליארדי אירועים סיבתיים הקורים באנשים ובסביבתם המשותפת. כל אחד מאירועים הם מתקיים בהקשר שונה, נושא משמעות מתאימה לאותו רגע, אך כולם קשורים זה לזה סיבתית.

דיונים אקדמיים או יומיומיים אודות המילה "אהבה" ומשמעותה הם בעצמם תת-אוכלוסייה של אירועים מנטליים וציבוריים שהם "מטא-לשוניים" ומתפתחים בשולי אוכלוסיית המילים הכללית יותר הנוגעת מהווה את המילה "אהבה". ניתן לתאר באופן דומה כל מילה אחרת, לא רק כיחידה לשונית מופשטת, אלא כאוכלוסייה של אירועים מנטליים וציבוריים שיכולה גם לעבור שינוי עם הזמן.

ריקוד
ספרבר מציין כי גם ריקוד איננו "צורה טהורה" אחת נכונה, אלא אוכלוסייה של ביצועים בפועל: נגינה, האזנה, תנועות גוף, צפייה, שיח ופרשנות. כך למשל, הטנגו הוא קהילה היסטורית של אינספור אירועי טנגו שהחלה בארגנטינה של סוף המאה ה־19 והתפשטה ברחבי העולם. שאלת "מהו הטנגו האמיתי" פחות משמעותית מן ההבנה שהטנגו מתפתח ומתעצב דרך ריבוי האירועים הללו ודרך דיונים על אותנטיות שנלווים להם.

חוקים
לפי ספברבר, חוק אינו רק טקסט מופשט, אלא אוכלוסייה של עותקים, פרשנויות ושימושים. לדוגמה, חוקת ארצות הברית מתקיימת כמיליוני עותקים מודפסים ודיגיטליים, לצד אלפי פירושים, ציטוטים, דיונים ויישומים משפטיים והיסטוריים. כל אלה יוצרים אוכלוסייה של התרחשויות חומריות וקוגניטיביות, ורק דרכן יש לחוקה כוח והשפעה.

ראו גם
 אבולוציה של המוסר

הערות שוליים

קטגוריה:אבולוציה
קטגוריה:מטאפיזיקה
קטגוריה:תורת ההוויה
קטגוריה:מונחים בפילוסופיה
קטגוריה:מדעי החברה