יעקב-חי פנחסוב

יעקב-חי פנחסוב (1890–1968) המכונה "חי-קלנתר", היה מגדולי יהדות בוכרה בסוף המאה התשע-עשרה וראשית המאה העשרים. פנחסוב היה הנשיא האחרון של הקהילה היהודית בעיר בוכרה. הוא שימש המזכיר של "הארגון הציוני לשל בוכרה", ובתוקף מעמדו אצל האמיר של בוכרה הצליח לעזור ליהודים רבים. בזכותו ניצלו הרבעים היהודיים של העיר בעת הכיבוש הבולשביסקי של האמירות.

 ביוגרפיה 
יעקב-חי נולד בבוכרה בשנת 1890 לאביו ציון פנחסוב וסבו הרב הנערץ פנחס "הקטן" (נייאז) אשר נודע בכינויו "מולא נייאז". אביו היה יהודי אמיד, עתיר נכסים ורוח אשר שמו יצא לפניו בשל השתדלותו והשפעתו בעניין פרשת שחיטה יהודית והחרמתה על ידי המוסלמים.מ. אשל (אצ'ילדי), גלריה, דמויות של ראשי יהדות בוכארא, יפו (ללא שנת הוצאה), עמ' 53-52. יעקב-חי היה נינו של רבי יוסף ממן המערבי, ובכך השתייך לשושלת רבנית-יהודית המכובדת ביותר בעיר בוכרה.

בני במשפחתו רמי המעלה של יעקב-חי פנחסוב, שימשו באופן מסורתי כנשיאי קהילה בעיר בוכרה, וכך לימים מונה אף יעקב-חי לתפקיד הרם. הוא שימוש נשיא ("קלנתר") הקהילה בין השנים 1917–1920 והיה האחרון בתפקיד זה עד להשתלטות הסובייטית על אמירות בוכרה.נ. טג'ר, תולדות יהודי בוכרה, משנת 600 עד 1970, תל אביב תשל"א, עמ' 102.

יעקב-חי נישא לקציעה יהודיוף בת למשפחת סוחרים עשירים, אביה שלמה יהודיוף היה אחד מחמשת בניו של יהודה בן בנימין מתלמידי יוסף ממן הראשונים. לזוג נולדו שבעה ילדים.רחל ברקאי, משפחת יהודיוף וה'ארמון' בשכונת הבוכרים בירושלים, ירושלים 2024, עמ' 171–172 ואיורים מס' 209-207. לאחר עליית השלטון הסובייטי ובריחת האמיר מבוכרה נאלץ יעקב-חי לברוח עם משפחתו מפאת רדיפת העשירים היהודים בידי המהפכנים, זאת לאחר שנים בהן נשא תפקידי מפתח וחי בכבוד רב בבוכרה. יעקב-חי עם משפחתו נאלצו לנדוד למספר ארצות בהן ניסו את מזלם. בסופו של דבר המשפחה עלתה לארץ ובשנת 1968 נפטר יעקב-חי בתל אביב. תמונתו מוצגת בבית הכנסת הבוכרי בעיר בזכות היותו אחרון הקלנתרים של בוכרה וצאצאו של רבי יוסף ממן המערבי, אשר החזיר את יהדות בוכרה לערכי היהדות ומנהגיה.

 פועלו של יעקב-חי בימי שלטון האמיר 
יעקב-חי פנחסוב ניחן בכישורי מסחר והיה לאחד הסוחרים המצלחים ביותר בבוכרה, הוא שיווק כותנה בכמויות גדולות למוסקבה. בהיותו צאצא למשפחת סוחרים עשירה וצאצא של מולא פנחס "הקטן" (נייאז), כבר בצעירותו הוא החל לקחת חלק בעסקאות מסחריות של מכירת כותנה.

בשנת 1917, בגיל 27 שנים, יעקב-חי נבחר לנשיא (קלנתר) של יהודי העיר בוכרה במקום פנחס יצחק-חיימוביץ רבין אשר סופו שהוצא להורג בידי הבולשביקים בשנת 1921. מאז מינויו של יעקב-חי לנשיא הוא כונה בפי הקהילה "חי-קלנתר", האמיר של בוכרה סעיד עלים חאן אשר העריך את משפחתו של פנחס "הקטן" (נייאז), אישר את בחירתה של הקהילה היהודית במינויו של יעקב-חי פנחסוב לנשיא. בתפקידו זה הוא ייצג את היהודים בפני האמיר ולצד נשיאותו הוא נבחר למזכיר הארגון הציוני לשל בוכרה וזכה להערכה רבה בקרב בני הקהילה.Imanuel Rybakov, The Bukharian Jewish Merhant Class, New York 2017, p. 193.

התפקידים של קלנתר ושל רב הראשי של העיר בוכרה נחשבו ראשי כל הקהילות היהודיות באמירות של בוכרה. תחת יעקב-חי הקלנתר שרתו שני עוזרים, אחד עבור הרובע היהודי הישן בעיר (מחללה כוהנה) והאחר עבור הרבעים מחללה נאב ואמירובוד.

בהיותו ראש הקהילה, יעקב-חי פנחסוב הצליח לשכנע את האמיר לבטל שני חוקים אשר הפלו לרעה את היהודים באמירות, שכן על מנת להפגין את העליונות המוסלמית הוטלו על היהודים תנאים מפלים.

בשנת 1920 בעת אירועים מהפכניים בבוכרה, הציל חי-קלנתר את הרובע היהודי בבוכרה ממתקפת כוחות הרוסים. בעיר השכנה לבוכרה, קוגון, הוצב כח ההצבא האדום, תחת פיקודו של אלכסנדר יפרמוביץ אכסלרוד, יהודי רוסי.נ. טג'ר, תולדות יהודי בוכרה (משנת 600 עד 1970), תל אביב, תשל"א., עמ' 102. הכח אמור היה להפציץ את העיר, אך אכסלרוד ידע שיש קהילה יהודית גדולה בבוכרה וכדי להימנע מלפגוע בה הוא שלח "משלחת" כדי כביכול לפתוח במשא ומתן כלכלי ומדינה עם שלטון האמיר. במשלחת מטעם האמיר השתתף יעקב-חי הקלנתר. וכך נודע לאכסלרוד, באמצעות יעקב-חי היכן רובעי היהודים. לפי גרסה אחרת, יעקב-חי הגיע אל אכסלרוד לקוגון. כדי למנוע חשד לקשר עם הרוסים, הוא ביקש מן האמיר רשות להגיע לקוגון כדי לפגוש שם את אחיו משה-ברוך פנחסוב אשר הגיע לקוגון ממוסקבה. יעקב-חי אשר קיבל מהאמיר רשות לפגוש את אחיו בקוגון ניצל הזדמנות זו כדי לפגוש את אלכסנדר יפרמוביץ אכסלרוד. במהלך הפגישה חי-קלנתר צייר עבור אכסלרוד את מפת בוכרה וסימן עליה את מיקום הרבעים היהודים. כתוצאה מכך נשארו הבתים היהודיים ללא פגע בעת ההפגזה על העיר בוכרה ובכך הציל את כל יהודי העיר מפגיעה.Imanuel Rybakov, The Bukharian Jewish Merhant Class, New York, 2017, p. 194.

 ימי השלטון הבולשביקי 
לאחר הפגזת העיר הגיעו לבוכרה כוחות המהפכה הבולשביקית כשבכוונתם להשתלט על האמירות המוסלמית. לנוכח כוחותיהם ברח האמיר על נפשו לאפגניסטן. האמירות המוסלמית נפילה בידי הסובייטים ובכך באה לקיצה גם תקופה של מעל מאה שנים בהן נוהלה הקהילה היהודית בידי נבחריה הנשיאים משושלת מולא פנחס "הקטן" נייאז, אשר על שמו נקראה המשפחה – פנחסוב.

עם הכיבוש הבולשביקי נאסר חי-קלנתר בידי המהפכנים הן בשל היותו יהודי עשיר והן בשל זיקתו לאמיר. אחיו משה-ברוך אשר שמע על המאסר, שיחד את מנהל בית האסורים והציל את חיי אחיו. ללא השתהות הם עם משפחותיהם ברחו מבוכרה. הסובייטים הלאימו את בתי העשירים וכך גם את ביתו של יעקב-חי בבוכרה. בביתו הוקם לימים בית ספר יהודי על שם רוזה לוקסמבורג.Imanuel Rybakov, The Bukharian Jewish Merhant Class, New York, 2017, p. 196.

 שנות הנדודים 
משנסו על נפשם מבוכרה, יעקב-חי פנחסוב ובני ביתו עברו לפרס ומשם לאפגניסטן. הוא התפרנס מסחר בפרוות טלאים (astrakhan) עם לונדון. מאוחר יותר הוא עבר עם משפחתו לעיר פשאוור בפקיסטן שם פתח מזקקה לוודקה ויין, אך כיוון שלמוסלמים אסור לשתות משקאות אלכוהוליים הוא נאלץ לעזוב.. בשנת 1933 הוא היה באפגניסטן ובזכות קשריו עם נדיר ח'אן מלך אפגניסטן הצליח להתערב לטובת פליטים יהודים אשר גורשו מערי הגבול עם ברית המועצות והגיעו לעיר הבירה קאבול. בזכות התערבותו התאפשר לפליטים להתיישב בעיר ולעסוק במסחר עד לקבלת אשרות הכניסה לארץ ישראל.גיורא פוזיילוב, מבוכארה לירושלים, ירושלים תשנ"ה, עמ' 266. לאחר מכן עבר יעקב-חי להודו. שם בעיר כלכותה הוא פתח עם בניו עסק קטן. בשלב מסוים הגיע ללונון ונמנה עם התומכים כלכלית בפליטים הרבים שהגיעו לירושלים ממרכז אסיה.גיורא פוזיילוב, מבוכארה לירושלים, ירושלים תשנ"ה, עמ' 221. הוא עלה לארץ-ישראל בשנת 1949 בה סיים את חייו.

 ראו גם 
 יהדות בוכרה
 בוכרה
 פנחס "הקטן" (נייאז)
 יוסף ממן

 לקריאה נוספת 
 ד. תדהר, אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, א', תל אביב, 1947.
 נ. טג'ר, תולדות יהודי בוכרה (משנת 600 עד 1970), תל אביב, תשל"א.
 ראובן קשאני, יהדות בוכארה, ירושלים 1973.
 אברהם קלבן, לתולדות היהודים באסיה התיכונה במאות התשע-עשרה והעשרים, ירושלים 1989.
 גיורא פוזיילוב, מבוכארה לירושלים, ירושלים התשנ"ה
 גיורא פוזיילוב, יהדות בוכארה גדוליה ומנהגיה, ירושלים 2008.

 קישורים חיצוניים 
 רבי יוסף ממן – מחיה העדה הבוכרית, באתר JewAge

 הערות שוליים 

קטגוריה:יהודים בוכרים
קטגוריה:ילידי 1890
קטגוריה:נפטרים ב-1968