אוליאנה

או֗לִיאֶנָה (באיטלקית Oliena, ובשפת המקומית סרדו, Ulìana) היא עיירה הנמצאת באי סרדיניה (Sardegna). מספר תושבי אוליאנה היה 6,530 בשנת 2023. מספר התושבים בעיירה נמצא בירידה איטית ומתמדת מאז שנות ה-90 של המאה העשרים, בעיקר מסיבות של גידול טבעי שלילי ובמידה פחותה עקב הגירה שלילית.

 מקור השם 
אין אחידות דעים ביחס למקור שמה של אוליאנה. מסופר, כי שמה של העיירה אוליאנה ניתן לה על ידי גולים מטרויה. לאחר חורבנה של טרויה, הגיעו לסיציליה גולים מהעיר. הגולים הטרויאנים הגיעו והתיישבו במקום בו נמצאת אוליאנה, ורצו לשמר את שמה של מולדתם המקורית. שמה השני של טרויה היה איליון (Ilion), ומכאן גם שמו של האפוס "איליאדה". בפי הרומאים נקראה טרויה איליום (Ilium), והביזנטים כינו אותה איליון. הפליטים מטרויה קראו לעמצם איליאנים ולמקום איליון. השם איליון השתבש, והפך ברבות השנים לאוליאנה.

לפי גרסה אחרת, מקור השם מימי הביניים. לפי גרסה זו, השם מופיע לראשונה במסמך משנת 1342, ובו מכונה המקום אוליאן (Olian). מצדדי גרסת שם זו סבורים, כי מקורו בעצי הזית הגדלים באזור ובשמן הזית המופק מהם. באיטלקית שמן הוא אוליו (olio) וחושבים, כי השם אוליאנה התפתח מהמילה "אוליו".

 היסטוריה 
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על התיישבות פרהיסטורית אנושית באזור, כבר בתקופה הפלאוליתית העליונה, לפני כ-14,000 שנים. הממצאים נתגלו במערת קורבדו (Grotta Corbeddu) הנמצאת בשטח המוניציפלי של אוליאנה, במרחק של כ-5 ק"מ בקו אווירי מהעיירה. ממצאים רבים מעידים שהתקיימו בסביבת העיירה יישובים רבים המשויכים אל התרבות הנוראגית (Nuraghe/Nuraghi), בעידן הברונזה.סביב בעיירה נמצאו עשרות יישובים ומבנים של הנוראגים. בשנת 238 לפני הספירה הגיעו לסרדיניה הרומאים, וגרשו ממנה את קרתגים שהתגוררו במקום. ההשתלטות הרומאית הייתה ללא שפיכות דמים, והתרחשה בין המלחמות הפוניות. ב-177 לפנה"ס מרדו ברומאים שני שבטים מסרדיניה, ובני אחד מהשבטים המורדים היו האיליאנים. חלק מהתושבים נלקחו לרומא, ונמכרו מאוחר יותר לעבדות. במאה השמינית האי היה תחת שלטון ביזנטי, והוא חולק ל-4 דוכסויות. במאה ה-9 כל דוכסות (Giudicati) הפכה לממלכה עצמאית, ואוליאנה השתייכה לממלכת גאלורה (Gallura). ב-1258 סופחה גאלורה לממלכת קליארי, ועוד באותה המאה החלה פיזה להיות הגורם המשפיע ביותר באזור, עם נישואיו של למברטו ויסקונטי (Lamberto Visconti) להלנה דה לאקון (Elena de Lacon). הפיזנים פיתחו את הסחר בבעלי חיים ובמוצרים המבוססים על בעלי חיים, דוגמת בשר ומוצרי חלב. ב-1665 התיישבו במקום אנשי דת שהיו חברים במסדר הישועי, ובנו מנזר שהפך לבית ספר שהעניק השכלה לתושבים, ונבנתה גם כנסייה. מפיזה עבר האזור להשפעה של ממלכת אראגון. בהמשך האזור עבור בין פאודלים שונים, עד לביטול השיטה הפאודלית ב-1840. ב-1861 צורפו אוליאנה וסרדיניה לתהליך איחוד איטליה, תחת מלכותו של המלך ויטוריו אמנואלה השני.
שמאל|ממוזער|313px|מפת מיקום של אוליאנה בנפת נואורו

 גאוגרפיה ואקלים 
 גאוגרפיה 
אוליאנה נמצאת באי האיטלקי סרדיניה, אי גדול בים התיכון, מערבית לחופי חצי האי האיטלקי. העיירה משתייכת לנפת נואורו, בתוך מחוז סרדיניה. מקומה של העיירה בצד המזרחי של האי, באזור הקרוי הרי ברבג'ה (Barbagia, המכונה גם ברבג'ה עילית- Barbagia Superiore), על מורדותיו של הר קוראסי (Corrasi), הכלול ברכס הרי סוּפְּרׇמוֹנְטֶה (Supramonte). בסמוך לאוליאנה זורם נהר צ'דרינו (Cedrino). מרחק הנסיעה מאוליאנה לקליארי (Cagliari) בירת סרדיניה עומד על כ-190 ק"מ, אך המרחק בקו אווירי מסתכם בכ-120 ק"מ בלבד. גם בירת הנפה נקראת נואורו, והיא קרובה כדי 10 ק"מ לאוליאנה. המרחק לחוף הים הטירני הנמצא מזרחית לעיירה והמפריד בין איטליה לאי סרדיניה, עומד על כ-20 ק"מ בקו אווירי, והים התיכון בצד מערב מרוחק כ-70 ק"מ. גובהה הממוצע של אוליאנה מעל פני הים הוא 380 מטר (1,247 רגל).

 אקלים 
באוליאנה שורר אקלים ים תיכוני. עונת הקיץ חמה, ותקופת החורף קרה, אבל אינה קרה מאוד. התקופה החמה נמשכת מאמצע חודש יוני, ועד ספטמבר, תקופה זו מאופיינת גם באחוזי לחות גבוהים. הטמפרטורות בעיירה נעות בדרך כלל בין 4 ל-33 מעלות צלזיוס, ולעיתים רחוקות הן יורדות אל מתחת ל-0, או עולות מעבר ל-37 מעלות. בין נובמבר לפברואר מעונן בשיעור העולה מעט על 50%, ויולי-אוגוסט מתאפיינות בשמים נקיים למדי, עם שיעור עננות ממוצע של 11%-16%. מהירות הרוח השנתית הממוצעת עומדת על כ-15 קמ"ש. גם בחודשי החורף מהירות הרוח אינה מגיעה ל-20 קמ"ש בממוצע. בשנה יש 53 ימים גשומים במקום, וכמות הגשם השנתית הממוצעת מסתכמת ב-319.5 מ"מ. לא נמצאה סטטיסטיקה אודות כמויות שנתיות של שלג באוליאנה.

 אתרים ונושאי עניין 
העיר ממוקמת במיקום מרכזי בסרדיניה, וסביבה יש אתרי טבע ואתרים היסטוריים.

 בעיר 
העיר העתיקה: החלק העתיק של אוליאנה מאופיין בסמטאות קטנות, בכיכרות צרות ממדים, בבתים קטנים ופשוטים, בגרמי מדרגות חיצוניים, ובנקודות תצפית נופיות.

כנסיות: בעיר בנויות כנסיות רבות, ביניהן כנסיית הצלב הקדוש (Santa Croce) שנבנתה מהמאה ה-15 ועד המאה ה-17, כנסיית מריה הקדושה (Santa Maria), הקפלה של פרנציסקוס (Francesco) וכנסיות נוספות, עם ציורי קיר, פסלים ויצירות אומנות.

קולינריה: בעיירה מכינים סוגי פסטות בהכנה ידנית, מאכלים המבוססים על פירות הדר, יינות מקומיים, גבינות ונקניקים מקומיים, מנות מתוקות דוגמת סוואדה (Sevada), וארנצ'יאדה (Aranciada) המבוססת על תפוזים.

 מחוץ לעיר 
הרי ספרמונטה: רכס הרי סוּפְּרׇמוֹנְטֶה מציע שבילי הליכה הרריים, דוגמת הר-מוֹנְטֶה קוראסי (Corrasi), פוּנ֧טׇה סׂוס נידׂוס (Punta Sos Nidos) ואחרים. טיפוס לפסגות ברמות קושי שונות, וביצוע פעילויות מגוונות, פיקניק, ותצפיות נוף וטבע.

אתרים נוראגיים: סביב אוליאנה קיימים אתרים של נוראגים, מערות, מבנים, קברים ואחרים. במרחק של כ-15 ק"מ מזרחית לעיירה, על ראש הר טיסקאלי שוכנות "מערות טיסקאלי" (Tiscali), הבנויות בתוך בולען, ובהן בקתות נוראגיות. החוקרים שגילו את המערות ייחסו אותן בטעות בתחילה לתקופה הרומאית, במקום לתקופת הנוראגים.

מערת קורבדו: (Grotta Corbeddu), מדובר באתר נוראגי ובו ארבעה חללים שונים, בהם נחפרו ממצאים הקשורים לתרבות הנוראגית, המתוארכים לשנים בין 20000 ל-12500 לפני הספירה. המערה קרויה על שם פושע מאמצע המאה ה-19 בשם ג'ובאני קורבדו (Giovanni Corbeddu) שהמערה שימשה לו מקום מקלט.

מעיין: מעיין "סו גולגונה" (Su Golgone) הוכר ב-1998 כמונומנט טבע. המעיין חצב ערוץ בסלע, ויצר אגמון שמימיו בצבע טורקיז-אזמרגד. המעיין נמצא במרחק של כ-15 ק"מ מאוליאנה. עומק מערות המעיין עדיין אינו ידוע, ב-2010 הגיעו חוקרי מערות עד לעומק של 135 מטרים.

אורגוסולו: אורגוסולו היא עיירה קטנה, כ-17 ק"מ דרומית לאוליאנה. ייחודה של העיירה בציורי הקיר מגוונים על רבים מבתיה. ציורי הקיר מתארים קטעים מחיי היום-יום, מאורעות עולמיים חשובים דוגמת פיגועי התאומים ב-11 בספטמבר 2001, אירועים פוליטיים ומחאות פוליטיות איטלקיות ועולמיות, ונושאים אחרים.

 אירועים 
חגיגות ופסטיבלים דתיים: באוליאנה נערכים מספר פסטיבלים בעלי אופי דתי, ביניהם פסטיבל האב הנזיר ס. אנטוניו אבאטה (Sant’Antonio Abate), בתאריכים 16–17 בינואר. במהלך החגיגות מודלקות מדורות רבות באזורים שונים בעיירה. הפסטיבל של אוליאנה הנקרא "Harrasehare Ulianesu", מתקיים בסוף חודש מרץ עד ראשית אפריל, במשך מספר ימים. בימי הפסטיבל מתקיימים טקסי שומן חזיר, מצעדים של תלמידי בתי ספר ברחובות וכיכרות העיר, במהלכם מחולקים להם ממתקים ומשקאות, אירועי מסיכות ועוד. בעיירה מתקיימות חגיגות גם במועדים נוספים, לכבוד קדושי נצרות אחרים.

חצרות פתוחות: אירוע של פתיחת חצרות בתים פרטיים לתצוגה ולמכירה של מאכלים ומשקאות מקומיים, להדגמה של עבודה בתחומים שונים, אומנויות, עיבוד כותנה, גילוף בעץ, דיש, יצירת קישוטי קרמיקה ובתחומים נוספים. מסורת החצרות הפתוחות (Cortes Apertas) החלה באוליאנה בשנת 1996, ומאז היא ממשיכה ברצף, והפכה לנחלתן של עשרות עיירות נוספות בנפת נואורו בסרדיניה, כל ישוב מקיים את האירוע בתאריך שונה.

 תרבות ואומנות 
שירה: בעיירה מקובלת שירת קבוצות א-קפלה, בדרך כלל של ארבעה זמרים הנקראת . סוג זה של שירה נפוץ גם במקומות אחרים בסרדיניה, וזכה להכרה של אונסק"ו בשנת 2008 כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.

ספרות: הסופרת זוכת פרס נובל לספרות גרציה דלאדה, מתארת בספרה , במקור האיטלקי "Canne al Vento" (הספר טרם יצא לאור בעברית, באנגלית שמו "Reeds in the wind", וניתן לתרגם את הכותר לעברית כ"קנים ברוח"), את אוליאנה בתיאור ציורי מאוד. הסופרת מדמה את העיירה למחצבה של שיש הבוערת בשמש, אשר משבי רוח מרעננים אותה מידיי פעם, והעצים השונים מנגנים בעליהם ברוח הנושבת, ומלווים בשירת ציפורים.

רקמה: אומנות נפוצה באוליאנה היא רקמה. הרקמה משמשת לקישוט של בגדים מסורתיים, כיסויי ראש, מפות ומפיות, וילונות וכיוצא בהם. הרקמה של אוליאנה צבעונית ומרבה לתאר פרחים.

סדנאות ציורי קיר: בעיירה מתקיימות סדנאות לבני נוער בגילאי 17-13, במסגרת פרויקט המיועד ללמד את בני הנוער את נושא ציורי הקיר, לערב אותם בתהליכים ציבוריים, וגם לייפות את העיר, כפי שנעשה גם ביישוב הסמוך אורגוסולו.

 אתר הסרטה 
אוליאנה ורכס ההרים שסביבה שימשו כאתר להסרטת סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה.

העיירה שימשה כאחד מאתרי ההסרטה של סרט הדרמה האיטלקי "בתי שלי" (Figlia Mia) שיצא לאקרנים בשנת 2018. הבמאי ג'ון יוסטון השתמש בהר מונטה קוראסי כרקע לסצנת עקידת יצחק, בסרטו משנת 1966 "התנ"ך". גם הסרט "הבנדיטים של אורגוסולו" משנת 1958, של הבמאי ויטוריו דה סטה, שזכה בפרס על הסרט בפסטיבל הסרטים של ונציה, הוסרט בהרי ברבג'ה שבאזור אוליאנה. העיירה הופיעה בסדרת הטלוויזיה התיעודית "סרדיניה".

 כלכלה 
תיירות תופסת נתח גדל והולך בכלכלת אוליאנה, אך העיירה עדיין מתבססת בעיקר על ענפי כלכלה מסורתיים, ענפי חקלאות שונים, דוגמת טיפוח מטעי זיתים וייצור שמן זית. העיירה ידועה בזיתים השחורים הגדלים סביבה. ענף חקלאי אחר הוא גידול גפנים וייצור יין. בעיירה מפיקים סוגי יין אחדים. הסופר והטייס האיטלקי גבריאל ד'אנונציו כתב "מה? אפילו לא שמעת על נפנטה (Nepente), היין הידוע של אוליאנה?". יין אחר המיוצר בעיירה ובאזור, הוא קונאונו די סרדיניה (Cannonau di Sardegna), סוג של יין גרנאש רוזה מקומי, שקיבל תו הגנה אזורי DOC. ענפי כלכלה מקומית נוספים הם מסחר, ומלאכות יד אומנותיות, דוגמת ייצור תכשיטים, ורקמה לסוגיה.

 תחבורה 
כבישים: הכבישים הסובבים את אוליאנה הם כביש ארצי SS129 וכבישים אזוריים SP18, SP22, SP46.

אוטובוסים: קו אוטובוס 520 מקשר את אוליאנה עם העיר הקרובה נואורו, משם ניתן להמשיך לערים הגדולות יותר בסרדיניה, קליארי, אלגרו ולמקומות נוספים.

רכבת: אין מסילת רכבת באוליאנה או בקרבתה המיידית. תחנת הרכבת הקרובה נמצאת במאקומר (Macomer) במרחק של כ-62 ק"מ, ומשם ניתן להגיע לקליארי (Cagliari) בדרום, לאולביה (Olbia) או לסאסארי (Sassari) בצפון סרדיניה.

תעופה: נמלי התעופה הקרובים לאוליאנה, מהם ניתן לטוס לנמלי תעופה באיטליה, או ליעדים באירופה הם נמל התעופה אולביה-קוסטה סמרלדה (OLB) במרחק של כ-45 ק"מ, נמל התעופה אלגרו (AHO) במרחק של כ-102 ק"מ, ונמל התעופה הגדול ביותר בסיציליה, נמל התעופה קליארי-אלמס (CAG), במרחק של כ-117 ק"מ.

שיט/הפלגה: ניתן להגיע בשיט מחצי האיטלקי לנמל המעבורות באולביה, המרוחק כ-102 ק"מ מאוליאנה, ומהנמל להמשיך לאוליאנה בתחבורה יבשתית, או בדרך דומה בכיוון ההפוך.

 גלריה 

 ראו גם 
 סו נוראז'י די ברומיני

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:איטליה: ערים
קטגוריה:סרדיניה
קטגוריה:סרדיניה: ערים
נוראגית