פרנצ'סקו צ'נצ'י

פְרַנְצֶ'סְקוֹ צֶ'נְצִ'י (באיטלקית: Francesco Cenci; ) היה אציל רומאי, אביה של ביאטריצ'ה צ'נצ'י המפורסמת, שנרצח על ידי משרתיו תוך שיתוף פעולה של בני משפחתו.

קורות חיים
הרוזן פרנצ'סקו צ'נצ'י, היה בן שהוכר כלגיטימי (בצו מ-15 בינואר 1561) לכריסטופורו מענף צ'נצ'י ד'ארנולה של משפחת צ'נצ'י (? - 30 במאי 1562) ולביאטריצ'ה אריאס (? - 28 ביוני 1575). הוא נולד ברומא בשנת 1549. בשנת 1562, עם מות אביו, שהיה הגזבר הכללי של , הוא ירש הון עצום: כמעט חמש מאות אלף סקודי.

ב-2 בנובמבר 1563, בגיל ארבע עשרה, נשא לאישה את ארסיליה סנטקרוצ'ה, בת גילו. מהנישואים, שנמשכו עשרים ואחת שנים, נולדו שנים עשר ילדים, שמתוכם שבעה, חמישה בנים ושתי בנות, הגיעו לבגרות. בשנת 1584 מתה ארסיליה בלידתה, ושתי הבנות, אנטונינה וביאטריצ'ה, נשלחו על ידי אביהן למנזר של נזירות פרנציסקניות. בשנת 1592 חזרו האחיות הביתה, ובשנה שלאחר מכן, ב-27 בנובמבר 1593, נשא פרנצ'סקו לאישה את לוקרציה פטרוני, אלמנה ואם לשישה ילדים.

פרנצ'סקו, אדם אפל, מושחת וקמצן, הפגין מילדותו אופי סמכותי ואלים, שקורבנותיו היו תחילה חבריו, לאחר מכן בני משפחתו, ובמיוחד נשותיו ובנותיו. אנטונינה וביאטריצ'ה סבלו מהתעללות, ואולי גם מניסיונות לאלימות מינית. הוא היה מעורב בקטטות, מעשי דמים ותקריות מבישות, נשפט והורשע מספר פעמים, גם בעבירת מעשה סדום, שעונשה באותה תקופה היה עונש מוות. מעמדו החברתי ותשלום סכומי כסף גדולים, שהפחיתו באופן ניכר את הונו, אפשרו לו להימנע מהגרוע מכל.

אנטונינה, הבת הבכורה, התחננה בפני האפיפיור שישחרר אותה מהתעמרות אביה, וישלח אותה למנזר או ישיא אותה. קלמנס השמיני נענה לבקשה: הוא תמך בנישואי הצעירה לאציל מגוביו, קרלו גבריאלי, וחייב את פרנצ'סקו בתשלום נדוניה גדולה. מחשש שגם האחות הצעירה, ביאטריצ'ה, תלך בעקבות אנטונינה, כלא אותה פרנצ'סקו בשנת 1595 יחד עם אשתו לוקרציה ב, בנפת ריאטי, בטירה קטנה בעמק סלטו, המכונה "לה רוקה" (la Rocca), שהייתה בשטח ממלכת נאפולי ובבעלות משפחת קולונה.

בשנת 1597 פרנצ'סקו, שחלה בגרדת ובשיגדון, ולחצו עליו נושים והליכים משפטיים, פרש לפטרלה, ועם הגעתו, תנאי חייהן של שתי הנשים הורעו עוד יותר. ב-9 בספטמבר 1598, בעודו ישן, מסומם מאופיום שהוכנס למשקה שלו, בגיל ארבעים ושמונה, הוא נרצח במכות פטיש בראשו על ידי אולימפיו קלווטי ומרציו דה פיוראן המכונה "איל קטלאנו", שני משרתים בטירה, תוך שיתוף פעולה של ילדיו ג'אקומו וביאטריצ'ה, ואשתו לוקרציה.

הקושרים ניסו להסתיר את הפשע באופן מגושם, וביימו נפילה מקרית: הגופה הושלכה ממעקה של מרפסת ונמצאה על ידי תושבי הכפר למרגלות הטירה. בתחילה לא נערכה חקירה, גופתו של פרנצ'סקו נקברה בכנסיית סנטה מריה בפטרלה, ובני משפחתו חזרו לרומא, לארמון צ'נצ'י, סמוך לגטו רומא.

שמועות וחשדות גרמו לרשויות, זמן קצר לאחר מכן, לחקור את השתלשלות האירועים האמיתית. הגופה הוצאה מהקבר והפצעים נבדקו בקפידה על ידי רופא ושני כירורגים ששללו את האפשרות שמקורם בתאונה. נחקרה גם כובסת אחת: ביאטריצ'ה ביקשה ממנה לכבס סדינים ספוגי דם, באומרה שהם הוכתמו עקב הווסת שלה. האישה הצהירה כי לא האמינה להסבריה של הצעירה.

האשמים, שנכלאו ועברו עינויים, הודו לבסוף. במשפט, ביאטריצ'ה ולוקרציה נידונו לעריפת ראש, וג'אקומו ל. האח הצעיר, ברנרדו, שהיה בן שבע עשרה בעת האירועים, נמצא אשם בכך שלא דיווח על קרוביו, אף שלא נטל חלק פעיל ברצח. הוא נידון לחתירה מתמדת, כלומר לחתור למשך כל חייו בגליאות של מדינת האפיפיור, וחויב גם לצפות בהוצאתם להורג של בני משפחתו. רק כעבור מספר שנים, לאחר תשלום סכום כסף גדול, הוא זכה מחדש בחירותו. המבצעים הישירים, אולימפיו קלווטי ו"איל קטלאנו", כבר היו מתים: הראשון נרצח על ידי מכר של משפחת צ'נצ'י שרצה לחסל עד לא נוח, והשני מת מהעינויים שעבר בחקירות.

גזר הדין בוצע ב-11 בספטמבר 1599 בכיכר טירת סנטאנג'לו, שהייתה מלאה בהמון. הפרשה, ובמיוחד דמותה של ביאטריצ'ה, קיבלה עם הזמן ממדים של אגדה, והיוותה השראה ליצירות ספרותיות, מוזיקליות, ובמאה ה-20 גם לעיבודים קולנועיים שונים.

לקריאה נוספת
 Antonino Bertolotti, Francesco Cenci e la sua famiglia: studi istorici, Firenze, Tipografia della Gazzetta d'Italia, 1879.
 Gustavo Brigante Colonna ed Emilio Chiorando, Il processo dei Cenci, 1599, Milano, Mondadori, 1934.
 Michele Di Sivo (a cura di), I Cenci. Nobiltà di sangue, Roma, Fondazione Marco Besso - Colombo, 2002. .

קישורים חיצוניים

 CENCI e CENCI BOLOGNETTI
 CENCI, la voce sulla famiglia romana, a cura di Corrado Ricci, nell'Enciclopedia Italiana (1931)

ביאורים

קטגוריה:קורבנות רצח באיטליה
קטגוריה:ילידי 1549
קטגוריה:נפטרים ב-1598