גזענות נגד שחורים

גזענות נגד שחורים, ניגרופוביה, אפרופוביה או קולורפוביה (באנגלית: Anti-Black racism, Negrophobia or Colourphobia) בשונה מ"ניגרופיליה" מאופיינת בדעות קדומות, שנאת זרים קולקטיבית, שנאה גזעית, אפליה או סלידה קיצונית כלפי תרבות אפרו-אמריקאית והאנשים המוגדרים כ"שחורים", בפרט מהגרים מאפריקה שמדרום לסהרה ומהתפוצות שלה. הגזענות כוללת החלת סטריאוטיפים של פחד, סלידה ודה-הומניזציה של גברים שחורים מול החפצה, החפצה מינית ודה-הומניזציה של נשים שחורות. לעיתים קרובות משום שהאדם מאמין שגזעו נעלה על הגזע השחור.

המונח "גזענות אנטי-שחורים" (ABR) הוגדר לראשונה על ידי עובדים סוציאליים קנדיים והחוקר אקואה בנג'מין, המונח תיאר במקור גזענות כלפי שחורים ממוצא אפריקאי, כפי שעוצבה על ידי הקולוניאליזם האירופי וסחר העבדים האטלנטי כאמצעי דיכוי ושימור שליטה בקולוניות מאז המאה ה-16. מקור דיכוי מבני של עוולת שימור כוח, משאבים והזדמנויות אשר פוגע באופן שיטתי באנשים ממוצא אפריקאי. המונח "צבעוניים" כולל בתוכו גזענות נגד שחורים וצאצאיהם עם גזעים אחרים. ובמיוחד מאמריקה הלטינית, המזרח התיכון ואפריקה. המונח "גזענות נגד שחורים" עם הזמן הגיע לשימוש תיאור יחס גזעני נגד קבוצות אחרות הנחשבות גם הן שחורות לפי הקולוניאליזם האירופי, כמו ילידים אוסטרלים ומלנזיאנים.

רקע
המונח גזענות לא אובחן לפני המאה ה-20, אך "ניגרופוביה" (תועד לראשונה בין השנים 1810–1820), קולורפוביה תועד מאוחר יותר ולראשונה בשנת 1834.

מבקרי המונחים "ניגרופוביה" ו"קולורפוביה" טענו שלמרות שהשימוש בהם כ-פוביה הוא רטורי, אם יתפרשו פשוטו כמשמעו, ניתן להשתמש בהם כדי לתרץ או להצדיק התנהגות גזענים כמחלת נפש או מחלה. ומכאן למונח "ניגרופוביה" היה יתרון קליני וסאטירי שהפך אותה לפופולרית בקרב מתנגדי העבדות. כפסיכיאטר, פרנץ פנון חקר את ה"ניגרופוביה" כ"נוירוזה" אינדיבידואלית וחברתית, למרות שראה בה את המבנה הפסיכולוגי העומד בבסיס הגזענות הקולוניאלית. באמצע המאה ה-20, המונח "שחור" הפך למועדף על פני "ניגר", ולכן מונחים קשורים הפכו למיושנים. במובן זה, "ניגרופוביה" הפכה לתאר צורה חזקה ואלימה במיוחד של גזענות אנטי-שחורה.

פסיכולוגים אחרים טענו כי תיאור ה"ניגרופוביה" היה ביטוי להפרעה רגשית או רפלקס לא רצוני שימש כהגנה משפטית למטרות הצדקת פשעים אלימים נגד שחורים, כולל רצח, בצורה מצטדקת של הגנה עצמית או תגובה לא רצונית. "צבעוניים" עלולים להתמודד עם אפליה ודעות קדומות דומה על בסיס מוצאם המעורב ובפרט שיוך מוצאם לשחורים-אפריקאים. כשאנשים מסוימים המחזיקים בדעות קדומות כלפי אנשים שחורים עשויים גם להחזיק בגישות שליליות כלפי "צבעוניים", ולראות גם בהם כנחותים או פחות רצויים עקב מורשתם המעורבת.

ביטויי הגזענות כלפי שחורים
גזענות מופנמת
פרנץ פנון הציג את המונח "גזענות מופנמת", או "ניגרופוביה מופנמת" לביטוי שנאת השחורים עצמם כלפי שחורים אחרים ותרבות שחורה כדיכוי מופנם. בדומה לגזענות מופנמת הנגרמת מהטראומה של חיים בתרבות המגדירה שחורים כרעים מטבעם, ובפרט בקולוניות בשליטת אירופאים לבנים. תסמיני "רגשות אנטי-שחורים מופנמת" כוללים דחייה של שפת האם או שפה אתנית לטובת שפות אירופאיות, העדפה בולטת לתרבויות אירופאיות על פני תרבויות שחורות, ונטייה להתרועע ולהקיף עצמם באנשים בהירי עור ולא באנשים כהי עור; גם בהתייחס לאופציות זוגיות. באופן דומה, הדפוס כולל גם ייחוס מאפיינים שליליים לאנשים, לתרבות ולדברים שחורים. הרומן של טוני מוריסון, "העין הכחולה ביותר" (1970), משמש כדוגמה להשפעות ההרסניות של רגשות אנטי-שחורים בקרב הקהילה השחורה על עצמם.

גזענות לא רצונית
בספר "נגרופוביה וגזענות סבירה", חוקרת המשפט ג'ודי דייוויד ארמור מתארת את המונח "ניגרופוביה לא רצונית" כתקדים משפטי של נאשמים המשתמשים בשחורותו של הקורבן כהצדקה לפשעים אלימים נגד שחורים. בטיעון כי גועל ואלימות גזענית המופנות כלפי אנשים שחורים הן תגובה לא רצוניות ולכן אינן מעשה פלילי מכוון, או שהן מהוות צורה של הגנה עצמית המבוססת על תפיסתם את הקורבן כאיום בגלל שחורותו. גישה זו מתמקדת באשמה האישית של הנאשם ובמצב רוחו. ארמור מבקרת תפיסה זו כשמשווה רגשות אנטי-שחורים לשיגעון ומאפשרת לפחד גזעי של אדם להצדיק באופן חוקי התנהגות אלימה.

היקף התופעה וביטוייה

בעולם הערבי
הגזענות כלפי שחורים מהווה תוצר מהיסטוריה ארוכה של היררכיות גזעיות שנוצרו במהלך סחר העבדים הטרנס-סהרי וסחר העבדים האטלנטי שהותירו מורשת מתמשכת בגישות חברתיות ובמבני כוח. אפריקאים שחורים לרוב היו משועבדים, מודרים ומקבלים יחס של סטריאוטיפים מובנים היסטורית. בעידן המודרני, האפליה נמשכת בצורה של נידוי חברתי, יחס ושפה משפילה, גישה לא שוויונית לתעסוקה וחינוך, ותיאורים תקשורתיים המחזקים סטריאוטיפים שליליים. אזרחים שחורים במדינות כמו תוניסיה ומהגרים בלוב מדווחים לעיתים קרובות על התעללות גזענית, בעוד ש"פנים שחורות" ותפקידים קריקטוריסטים נותרים נפוצים בבידור ברחבי האזור.

אפריקה
העבדות במאוריטניה נמשכת למרות ביטולה בשנת 1980 ומשפיעה בעיקר על צאצאי האפריקאים השחורים שנחטפו לעבדות, החיים כיום במאוריטניה באים לידי ביטוי באבחנה בין "מורים שחורים": חראטין שעדיין משרתים חלקית את "המורים הלבנים": הבידהאן, כעבדים. נוהג העבדות במאוריטניה דומיננטי ביותר בקרב המעמד הגבוה המסורתי של המורים. בעוד המעמד הנמוך חראטי חיים במצבי עוני באזורים כפריים, ונחשבים לעבדים טבעיים. על פי הערכות מסוימות, עד ל-600,000 איש המהווים קרוב ל-20% מהאוכלוסייה עדיין משועבדים, רבים מהם משמשים לעבודת כפייה. עבדות במאוריטניה הוכרזה כפללית באוגוסט 2007.

ניתן לייחס את הגזענות בדרום אפריקה לתיאורים היסטוריים מוקדמים של יחסי גומלין בין עמי אפריקאה, אסייתים ואירופאים לאורך חופי דרום אפריקה. וקיימת עוד מהקולוניזציה ההולנדית של דרום אפריקה, שהחלה בשנת 1652. לפני שהושגה זכות בחירה אוניברסלית בדרום אפריקה בשנת 1994, דרום אפריקאים לבנים, ובמיוחד אפריקאנרים בתקופת האפרטהייד, נהנו מזכויות ופריבילגיות שאושרו מבחינה משפטית וחברתית, ונשללו מהעמים הילידים האפריקאים. דוגמאות לגזענות שיטתית במהלך ההיסטוריה של דרום אפריקה כוללות: גירוש בכפייה, אי שוויון והפרדה גזעית, חלוקת משאבים לא אחידה, שלילת זכויות וריבוד גזעי ופוליטי שנותרו תופעות מרכזיות במדינה.

אסיה
בהודו נפוצה תופעת האלימות נגד סטודנטים אפריקאים המסווגים כסוחרי סמים, זונות ואף קניבלים. כשחלק מהמקרים מקבלים סיקור נרחב בתקשורת המקומית, הארצית והבינלאומית. כשלהודו גם היסטוריה של חלוקה לקסטות על בסיס קרבה לעמים הקולוניאלים ששלטו בהודו, שאפשרו טיפוס בסולמות המעמד הכלכלי, שבין היתר התבטא גם בצבע העור.

בישראל מתקיימת חלוקה בגזענות כלפי אפריקאים יהודים ואפריקאים לא יהודים. בהתייחס לאפריקאים הלא-יהודים, בשנת 2012 דווח כי עשרות אלפי פליטים ועובדים זרים אפריקאים; סודנים מדארפור, אריתראים, אתיופים ולאומים אפריקאים אחרים, שהגיעו לישראל דרך נתיבי הברחה מסוכנים; לא מקבלים יחס הולם כפליטים, אלא חיים ברחובות ובעיקר בפארק לוינסקי בדרום תל אביב. כשהסיוע היחיד הניתן לאחרונים נעשה על ידי מתנדבים ישראלים באופן עצמאי. כשתגובת גורמי מדינה כמו שר הפנים היו גזעניות וכללו האשמות בהיותם "סרטן" וכללו רצון שיגורשו. ועל רק האשמות להחמרת הפשיעה באזור תל אביב ופגיעה בכלכלה, כמו אלימות ואונס קשישות בתל אביב-יפו מצד חלק מהפליטים. במרץ 2018, הרב הראשי הספרדי לישראל, יצחק יוסף, השתמש במונח כושי כדי להתייחס לאנשים שחורים, מונח שמקורו בתלמוד אך גם מהווה מילת גנאי לאנשים ממוצא אפריקאי בעברית מודרנית. כמו כן, על פי הדיווחים, הוא השווה אנשים שחורים לקופים. בהתייחס לגזענות כלפי אפריקאים יהודים, שאלת יהדותם והענקת אפשרות עלייתם לישראל עמדה בסימן שאלה עד להיתר שנתן הרב עובדיה יוסף. כשהכרה ביהדותם כללה חיוב לעבור תהליך גיור אורתודוקסי הכולל מעקב, עם העלייה ארצה שכללה גם פרקטיות כמו נוכחות רב זכר בטבילה במקווה, שלרוב כללו גם הטלות ספק ביהדותם. קיים דיכוי מופנם בין קבוצות האמהרים ונגד התגרים ביהדות אתיופיה. ואפליה מתקנת בשימור מורשת יהדות אתיופיה לפי "חוק המרכז למורשת יהדות אתיופיה, תשע"ב-2012", חובת ייצוג במרכזי משרות ממשלתיות, מלגות מדינה לתארים מתקדמים עד דור שלישי, והעדפה במחיקת רישום פלילי לפי "חוק מחיקת רישומים פליליים ומשטרתיים של יוצאי אתיופיה, תשפ"ד-2024".

ביפן וערב הסעודית אפרו-אסייתים נדחקים לשוליים החברתיים לאור העדפה אתנית.

אירופה
הרגשות האנטי-שחורים המושרשים באירופה מקורם במאה ה-17 עקב הקולוניזציה והעבדות ההיסטורית הנרחבת שבה.

בבריטניה סקר שנערך בברמינגהם בשנת 1956 מצא כי רק 15 מתוך 1,000 אנשים לבנים היו משכירים חדר לשוכר שחור. מה שהוביל לכך שבפועל אלו שכרו דירות בשכונות עוני עם בעיות פשיעה, אלימות וזנות. או נאלצו לשלם תשלום כפול בעד שכירות מדיירים לבנים. גזענות ואפליה היא תופעה נפוצה בבריטניה כשבריטים שחורים ואסייתים חווים אפליה בשוק העבודה יותר מאחרים וסביר שיעבדו בעבודות גרועות יותר, יחיו בבתים גרועים יותר וסבלו מבריאות גרועה יותר מאשר בריטים לבנים. סקר משנת 2023 שנערך על שחורים בבריטניה באוניברסיטת קיימברידג', מצא כי 88% דיווחו על אפליה גזעית במקום העבודה, 79% סברו שהמשטרה נוקטת בצעדים לא הוגנים באנשים שחורים באמצעות סמכויות עצירה וחיפוש, ו-80% הסכימו בהחלט או במידה מסוימת שאפליה גזעית הייתה המכשול הגדול ביותר להישגים אקדמיים עבור סטודנטים שחורים צעירים.

צפון אמריקה
נמצא כי בקנדה קנדים שחורים מתמודדים עם גזענות הן במגזר הציבורי והן במגזר הפרטי של הכלכלה. גברים ונשים שחורים קנדים סובלים מפערי שכר משמעותיים בהשוואה לקנדים בני מיעוטים שאינם גלויים.

בארצות הברית נושא הגזענות נגד אפרו-אמריקאים מתוארכת לתקופה הקולוניאלית, וממשיכה להיות נושא מתמשך בחברה האמריקאית במאה ה-21. מהגעתם של האפריקאים הראשונים בתקופה הקולוניאלית המוקדמת ועד לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, רוב האפרו-אמריקאים היו משועבדים בעבדות. אפילו אפרו-אמריקאים חופשיים התמודדו עם הגבלות על חירויותיהם הפוליטיות, החברתיות והכלכליות, והיו נתונים לאפשרות לינץ', הפרדה גזעית, חובת ציות ל"קודים שחורים", חוקי ג'ים קרואו וצורות אחרות של אפליה, הן לפני מלחמת האזרחים והן אחריה. בעקבות התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח אפליית שחורים נאסרה בחוק, אולם גזענות נגד אמריקאים שחורים נותרה נפוצה בארצות הברית, וכך גם אי השוויון החברתי-כלכלי בין אמריקאים שחורים ללבנים. בשנים האחרונות, מחקרים חשפו ראיות נרחבות לאפליה גזעית במגזרים שונים של החברה האמריקאית המודרנית, כולל במערכת המשפט הפלילי ובפרט לענייני משפחה, עסקים, כלכלה, דיור, שירותי בריאות, תקשורת ופוליטיקה. לדעת האומות המאוחדות ורשת זכויות האדם של ארצות הברית, "אפליה בארצות הברית מחלחלת לכל היבטי החיים ומשתרעת על כל הקהילות הצבעוניות". כשיש הטוענים כי קיימת תקרת זכוכית בפני שופטים שחורים. האלימות מיילדותית בארצות הברית התחילה עוד בתקופת העבדות בארצות הברית, עת בה נשים משועבדות שחורות שימשו לרופאים לבנים מושא לניסויים. ניסויים אלו סייעו לקדם את תחומי המיילדות והגינקולוגיה בארצות הברית. דפוסים אלו נמשכו בצורות אחרות גם לאחר תום העבדות, במיוחד בתנועת האיגניקה של המאה ה-20. "אפנדקטומיות של מיסיסיפי" הוא כינוי שנתבע על ידי פאני לו היימר, ומתאר סטריליזציה כפויה של נשים שחורות עניות. נשים אלו עברו היסטרוסקופיה או קשירת חצוצרות ללא הסכמה מדעת וללא סיבה רפואית, במסגרת מה שהוגדר "התנסות" התמחות רופאים. מחקרים עכשוויים מראים כי האפליה ההיסטורית נמשכת גם כיום. נשים שחורות, כולל סלבריטאיות כמו סרינה ויליאמס, מתארות חוויות של זלזול והתעלמות צוותים רפואיים כאשר הן מדווחות על תסמינים המעידים על סיבוכים בלידה גם בזיהוי מצבים שנלמדו בקורס הכנה ללידה. הנתונים מצביעים על פערים דרמטיים בשיעורי תמותת אמהות ותינוקות מאוכלוסיות מופלות: כששיעור תמותת נשים שחורות בארצות הברית מסיבוכי הריון ולידה גבוהה בשיעור פי 3 עד 4 מנשים לבנות. כשנמצא כי היה ניתן למנוע כ-60% ממקרי המוות הללו באמצעות טיפול הולם ומכבד. מחקר בקליפורניה מצא כי גם בקרב משפחות שחורות עשירות, נשים ותינוקות שחורים היו בסיכון כפול לתמותה בהשוואה למשפחות לבנות. שיעורי התמותה בקרב נשים שחורות עשירות היו גבוהים בדיוק כמו בקרב נשים לבנות עם הכנסה נמוכה. נתונים אלו מוכיחים כי אלימות מיילדותית אינה רק בעיה כלכלית, אלא נובעת גם מהטיה גזעית מובנית במערכת הרפואית. נשים מקבוצות מודרות אחרות, כמו נשים ילידות באמריקה, סבלו גם הן משיעורים גבוהים של סטריליזציה כפויה בשנות ה-70.

אמריקה הלטינית
גזענות ברפובליקה הדומיניקנית קיימת עקב השפעת העבדות האפריקאית ודיכוי השחורים לאורך ההיסטוריה. ברפובליקה הדומיניקנית, "להיות שחור" מקושר לרוב למהגרים האיטיים ולמעמד נמוך יותר. ואלו לעיתים קרובות נופלים כקורבנות לאפליה ונתפסים כזרים. ברפובליקה הדומיניקנית קיים "חוק זכות הדם", המבסס את ההשתייכות הלאומית על בסיס שושלת אבות ולא על בסיס ארץ הלידה. במדינה יש אוכלוסייה גדולה של צאצאי מהגרים מהאיטי שאינם נתפסים כאזרחים, ונחשבים "חסרי מדינה" על ידי ארגוני זכויות אדם מסוימים. מחקר משנת 2013 הגיע למסקנה כי הרפובליקה הדומיניקנית היא המדינה השנייה הכי קסנופובית באמריקה.

התמודדות

בשנת 1988 נוסדה "ועדת ההגנה לפעולה שחורה" (BADC). מנהל BADC, דאדלי לאוס, הצהיר כי בטורונטו קיים כוח המשטרה "הרצחני ביותר" בצפון אמריקה, וכי ההטיה המשטרתית נגד שחורים גרועה יותר מאשר בלוס אנג'לס. בשנת 1990, BADC הייתה אחראית בעיקר על הקמת יחידת החקירות המיוחדות של אונטריו החוקרת התנהגות בלתי הולמת של שוטרים. מאז תחילת שנות ה-90, היחסים בין משטרת טורונטו לקהילה השחורה בעיר השתפרו; בשנת 2015, מארק סונדרס הפך למפקד המשטרה השחור הראשון בהיסטוריה של העיר.

בשנת 2005 הוקמה בצרפת "הבריגדה נגד ניגרופוביה" (BAN) במחאה על המגמה ההולכת וגדלה של אלימות משטרתית נגד שחורים.

בהמשך להתחזקות תנועת Black Lives Matter חוקרים עכשוויים החלו להתמקד בנושאי "גזענות נגד שחורים" במוסדות חינוך ובמקומות עבודה ועסקים.

בשנת 2016 בעקבות הפגנות יוצאי אתיופיה הוקם "הצוות למיגור הגזענות נגד יוצאי אתיופיה" תחת משרד המשפטים.

ראו גם
קולוניאליזם
סנטימנט אנטי-אפריקאי
מתנגדי שלטון
גזענות כלפי אפרו-אמריקאים
הפרדה גזעית
שנאת זרים
ג'וזף בולון דה סנט-ג'ורג'
האדם השחור
אפיון גזעי
האמנה בדבר ביעור כל צורות האפליה הגזעית

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:האדם השחור
קטגוריה:ארצות הברית: גזענות
קטגוריה:הקהילה האפרו-אמריקאית
קטגוריה:כושים
קטגוריה:גזענות