שמואל שאלתיאל

שמואל שאלתיאל (12 בינואר 1935 – 4 באפריל 2002) היה ביוכימאי ישראלי ופרופסור בפקולטה לביוכימיה במכון ויצמן למדע. כיהן כדקאן מדרשת פיינברג, כיו"ר המועצה המדעית של המכון, כסגן נשיא המכון וכנשיא המכון בפועל. חתן פרס רוטשילד למדעי החיים לשנת 1994.

 ביוגרפיה 
שמואל שאלתיאל נולד בסלוניקי שביוון, בנם של רנה (לבית בורלא) ושבתאי שאלתיאל. משפחתו הספרדית, שמתייחסת לדון יצחק אברבנאל, התגוררה ביוון משך דורות רבים. כילד נשלח למחנה הריכוז ברגן-בלזן יחד עם עוד כ-50 אלף יהודי סלוניקי, אך ניצל כאשר פרנסיסקו פרנקו דרש להשיב את היהודים הספרדים לארצותיהם ומאות מהם אכן הוחזרו, בהם שאלתיאל. ב-1944, בתום מסע שעבר בברצלונה ובקזבלנקה, עלה עם משפחתו לארץ ישראל. הם שהו במחנה מעבר בעזה ולאחר מכן השתקעו בתל אביב.

למד בבתי הספר היסודיים "ביאליק" ו"אחד העם" ובתיכון עירוני א'. עם סיום לימודיו נרשם לעתודה האקדמית ולמד לתואר שני בכימיה (במסלול ישיר) באוניברסיטה העברית בירושלים. בתקופה זו עבד כמורה בתיכון ערב. שירת בצה"ל בחיל החימוש ולאחר שחרורו ב-1960 החל את לימודיו לתואר שלישי בביוכימיה במכון ויצמן למדע. עבודת הדוקטורט שלו, שבוצעה בהנחיית פרופ' אברהם פצ'ורניק ופרופ' אריה ברגר, נשאה את הכותרת "מודיפיקציה של שיירים היסטידיניים וניתוק סלקטיבי של קשרים פפטידיים ליד היסטידין בשיטות לא-אנזימטיות" והוגשה ב-1964.

עם סיום הדוקטורט יצא שאלתיאל לארצות הברית בחסות תוכנית פולברייט ושהה כעמית בתר-דוקטורט באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל בהנחיית פרופ' ג'רי הדריק ופרופ' אדמונד פישר (לימים חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1992). בשובו לישראל ב-1966 הצטרף כחבר סגל למחלקה לאימונולוגיה כימית בפקולטה לביוכימיה-ביופיזיקה במכון ויצמן למדע. ב-1969 מונה למדען בכיר וב-1975 לפרופסור מן המניין. החזיק בקתדרה ע"ש הלה ודריק קלימן.

ב-1976 שימש כיו"ר המועצה המדעית של המכון. ב-1978 החליף את פרופ' חיים הררי כדקאן מדרשת פיינברג וכיהן בתפקיד זה עד 1983. לאחר מכן כיהן כסגן נשיא המכון וכנשיא המכון בפועל עד 1988. ב-1992–1995 כיהן כראש המחלקה לאימונולוגיה כימית ואחר כך כראש המחלקה לרגולציה ביולוגית עד 2000. ב-1978–1981 שימש חבר המועצה להשכלה גבוהה וב-1992 מונה לחבר הוועדה לתכנון ותקצוב. בנוסף שימש יו"ר חבר המנהלים של ארגון החינוך ארצות הברית-ישראל מיסודה של קרן פולברייט.

שימש חוקר במכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית, נמנה עם חבר היועצים של חברת התרופות נוברטיס והיה פרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת לונד והמכון הטכנולוגי של ציריך. היה חבר באגודות מחקריות שונות בביוכימיה, אימונולוגיה וביולוגיה מולקולרית בישראל, ארצות הברית, ספרד וגרמניה.

 מחקר 
מחקרו של שאלתיאל התמקד בוויסות אנזימטי, בפיתוח שיטות ביוכימיות ובפוספורילציה חוץ-תאית. עבודתו המוקדמת כללה מחקר מעמיק על גליקוגן פוספורילאז, ששימש מודל לוויסות אנזימטי כללי. במהלך הבתר-דוקטורט שלו, הוא חקר את המבנה והתפקוד של הקואנזים פירידוקסל 5P פוספט באנזים זה. קו-אנזים זה קשור קוולנטית, ושאלתיאל, יחד עם ג'רי הדריק, פיתח תערובת ייחודית של אימידזול-ציטראט-ציסטאין, אותה כינו "סוכן עיוות", שאפשרה לשחרר את הקואנזים במהירות תחת תנאים עדינים. כמו כן, שאלתיאל נודע בזכות פיתוח שיטת כרומטוגרפיה הידרופובית, אשר אפשרה את פיתוחה של שיטת HPLC בהפרדה הפוכה, שהפכה לכלי מרכזי לאפיון והפרדה של חלבונים.

עם תלמידיו של שאלתיאל לאורך השנים נמנים פרופ' רוני זגר ממכון ויצמן ופרופ' ישעיהו ניצן מאוניברסיטת בר-אילן.

 קינאז PKA 
שאלתיאל חקר את הקינאז cAMPdPK (PKA). הוא מיפה את הכיס הקטליטי בתוך התת-יחידה הקטליטית של PKA, והמידע שהתקבל על מבנה אתר קישור ה-ATP שימש כאבטיפוס לפיתוח מעכבי קינאזות חלבון המחקים ATP. בנוסף, מעבדתו זיהתה וחקרה את פרוטאזת קינאז הממברנה המבקעת (KSMP). אנזים זה מבקע את התחום הקטליטי של PKA ברירית המעי הדק, והתגלה כמבקע ספציפי של דומיינים בקינאזות חלבון אחרות. תכונה ייחודית של KSMP היא יכולתו לזהות ולבקע אך ורק את הקונפורמציה הטבעית של הקינאזות. מחקרים אלה הדגישו שקינאזות חלבון דומות לא רק ברצף חומצות האמינו שלהן, אלא גם במבנה הקונפורמציוני הטבעי שלהן. KSMP נמצא כמקודד על ידי הגן Meprin L.

 זרחון חוץ-תאי 
מיקומו של KSMP בממברנת הפלזמה כשהוא פונה לסביבה החוץ-תאית, העלה את האפשרות שקינאזות, ובמיוחד PKA, עשויות למלא תפקידים חוץ-תאיים. מחקריו של שאלתיאל איששו כי PKA יכול לפעול כאקטו-אנזים על פני ממברנות התא ולזרחן סובסטרטים ספציפיים מחוץ לתא. הוא הדגים כי גירוי טסיות דם באמצעות תרומבין גורם לשחרור סלקטיבי של PKA ו-ATP, המזרחנים חלבוני פלזמה כמו ויטרונקטין. זרחון זה על ידי PKA מוביל להפרדת ויטרונקטין מ-PAI-1, ובכך מנטרל את PAI-1, מה שגורם להפעלת המסת קרישי דם (פיברינוליזה). בכך, הפוספורילציה החוץ-תאית הופכת את ויטרונקטין מגורם אנטי-פיברינוליטי לגורם פרו-פיברינוליטי. שאלתיאל הראה שוויטרונקטין עובר זרחון חוץ-תאי גם על ידי CKII ו-PKC ושזרחון CKII חשוב להשפעת ויטרונקטין על היצמדות תאים בתיווך האינטגרין KVL3. שאלתיאל גילה שגורם בשם PEDF (גורם אנטי-אנגיוגני) גם הוא מתפקד ומזורחן בדם על ידי PKA ו-CKII, תהליך שמווסת את השפעותיו האנטי-אנגיוגניות. מחקרים אלו סיפקו עדויות משמעותיות לקיום ולנחיצות של זרחון חוץ-תאי, תחום שרבים הטילו ספק בקיומו.

 פרסים והוקרה 
 מלגת פולברייט (1964)
 עמית מלגת בריינין (1968)
 פרס הסטרין (1971)
 פרס בינלאומי לאנליזה ביוכימית בשוודיה (1978)
 חבר האיגוד האירופי לביולוגיה מולקולרית (1979)
 פרס לנדאו (1980)
 פרס ויצמן למדעים מדויקים (1984)
 פרס רוטשילד למדעי החיים (1994)

 חיים אישיים 
ב-1956 נישא לשרה (לבית מאס), מורה לאנגלית, והיה נשוי לה עד פטירתה ב-1997. נולדו להם שתי בנות, האדריכלית אורנה קדמון והשופטת רות וקסמן. התגורר ברחובות.

לאורך חייו היה ידוע כשוחר תרבות ואמנות ודיבר חמש שפות.

 מוות 
נפטר באפריל 2002 בגיל 67, טרם יציאתו לגמלאות, ונטמן בבית העלמין בעירו.

 לקריאה נוספת 
 Semenza, Giorgio. Shmuel Shaltiel. FEBS Letters 534 (2003).

 הערות שוליים 

קטגוריה:ביוכימאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי יוון
קטגוריה:ניצולי השואה: יוון
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:חיילי חיל החימוש
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: ביוכימיה
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד
קטגוריה:זוכי פרס ויצמן
קטגוריה:זוכי פרס לנדאו למדעים ולמחקר
קטגוריה:רחובות: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002