פול רוססבגינה

פול רוּסֶסבָּגִינָה (באנגלית: Paul Rusesabagina; נולד ב-15 ביוני 1954) הוא פעיל זכויות אדם ומנהל מלון לשעבר מרואנדה. במהלך רצח העם ברואנדה, הוא ניהל את מלון מיל קולינס (Hôtel des Mille Collines) בעיר הבירה קיגאלי. בתקופה זו, המלון שימש כמקלט ל-1,268 פליטים משבטי ההוטו והטוטסי, שברחו ממיליציית אינטרהאמווה ובזכותו, אף אחד מהפליטים לא נפגע.

סיפורו של רוססבגינה זכה להכרה בין-לאומית לאחר שהוצג בסרט "מלון רואנדה" (2004) בו גילם אותו השחקן דון צ'ידל. הסרט זכה לשבחים אך גוּנה על ידי ממשלת רואנדה.
 ביוגרפיה 
רוססבגינה נולד בשנת 1954 והיה אחד מתשעה ילדים שנולדו לאב הוטו, ואם טוטסי במוראמה (Murama), רואנדה. על אף שגדל עני, רוססבאגינה תיאר את ביתו כ"מעמד בינוני מוצק לפי הסטנדרטים של אפריקה בשנות ה-50".

הוריו שלחו אותו בבית ספר שנוהל על ידי הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי ובגיל 13 הוא שלט בשפות אנגלית וצרפתית וכן בשפת אמו .
 לימודי כמורה 
בגיל ההתבגרות החליט רוססבגינה החליט להיות כומר ולמד בפקולטה לתאולוגיה ביאונדה בירת קמרון אך נטש את הלימודים.

 מלונאות 
בדצמבר 1978 עבר רוססבגינה לקיגאלי והגיש מועמדות למשרת ניהול שהתפנתה במלון Hôtel des Mille Collines. הוא התקבל ונשלח לניירובי ולאחר מכן לשווייץ ולבריסל כדי ללמוד ניהול מלונות. לאחר חזרתו הוא הצליח במילוי תפקידו ובשנת 1992 קוּדם לתפקיד סגן מנהל כללי של מלון לדיפלומטים שהיה סניף של מלון דה מיל קולינס.

 הענקת מקלט לפליטים 
 רצח העם ברואנדה 
במהלך שנת 1994 התרחש רצח העם ברואנדה, במהלכו נטבחו מאות אלפי בני אדם, בעיקר מבני קבוצת המיעוט טוטסי, על ידי בני הרוב מקבוצת הוטו. את ההרג ביצעו מיליציות קיצוניות מקבוצת הוטו, ובראשן ארגון צבאי למחצה בשם אינטרהאמווה, וכן חיילי צבא רואנדה. כוח השלום של האו"ם ברואנדה (UNAMIR) לא פעל למנוע את רצח העם. בסופו של דבר, מיליציית המורדים החזית הפטריוטית של רואנדה (RPF), שהורכבה בעיקר מבני טוטסי גולים, עצרה את הטבח והשתלטה על המדינה.

 ניהול מלון דה מיל קולינס בזמן רצח העם 
עם פרוץ האלימות, הגיעו חיילים הגיעו לביתו של רוססבגינה, ביקשו ממנו לפתוח את מלון הדיפלומטים, והממשלה הזמנית של הוטו השתמשה בו כמפקדה. רוססבגינה שיחד את החיילים כדי להבטיח מעבר בטוח למשפחתו ולאחר מכן הגיע למלון דה מיל קולינס, התקשר לחברת סבנה, שהיו בעלי המלון וקיבל על עצמו את ניהול המלון.

במלון שהו אז, פליטים שביקשו מחסה ורוססבגינה פתח את שערי המלון בפני בני טוטסי ובני הוטו מתונים, שנמלטו מהמיליציה הקיצונית של האינטרהאמווה, והפך את המלון למקלט בטוח למעל 1,200 פליטים. רוססבגינה ניצל את קשריו ואת מעמדו כדי לשחד קציני צבא ופוליטיקאים בכירים, תוך שימוש בכסף, אלכוהול וסיגרים שהיו במלון, כדי למנוע מהם לפרוץ פנימה. הוא שלח הודעות פקס נואשות למנהלי המלון ולגורמים בין-לאומיים, במטרה להפעיל לחץ על הממשלה הזמנית ברואנדה וליצור רשת תמיכה חיצונית שתקשה על הקיצונים לפעול. המלון הפך למקלט וכל מי שהיה בו ניצל, בזכות רוססבגינה.

כתב רדיו ששהה במלון אמר: "אף אחד לא נהרג, נפצע, הוכה, עונה, גורש או הוצא מהמלון במשך כל התקופה שהיינו פליטים. פול רוססבגינה הצליח לעשות את הבלתי אפשרי כדי להציל את חיינו...".

 ביקורת על פועלו של רוססבגינה 
בשנת 2008 פורסם הספר "מלון רואנדה או רצח העם של הטוטסי כפי שנראה על ידי הוליווד" (Hotel Rwanda or the Tutsi Genocide as seen by Hollywood) מאת אלפרד נדהירו (Alfred Ndahiroa), יועץ יחסי ציבור של קגאמה, והעיתונאי פריבט רוטזיבוואה (Privat Rutazibwa). לצורך כתיבת הספר ראיינו המחברים 74 אנשים ששהו במלון במהלך רצח העם.

בשנת 2011 הספר "בתוך מלון רואנדה: הסיפור האמיתי המפתיע... ולמה זה חשוב היום" (Inside the Hotel Rwanda: The Surprising True Story ... And Why it Matters Today), שנכתב במשותף על ידי אחד הניצולים אדואר קאיהורה (Edouard Kayihura) יחד עם הסופר האמריקאי קרי זוקוס (Kerry Zukus). בשני הספרים הייתה גם ביקורת על רוססבגינה והועלו טענות שהוא אילץ פליטים לשלם תמורת החדרים והאוכל שניתן להם ואף מסר רשימת פליטים לכוחות אינטראהמווה.

מנגד, היו ניצולים רבים ששיבחו את התנהגותו של רוססבגינה, כמו אודט ניירמילימו (Odette Nyiramilimo), ששהתה במלון ובהמשך הפכה לסנאטורית בממשלת רואנדה, שאמרה: "מעולם לא ראיתי אותו מאיים לגרש אנשים מהמלון אם לא ישלמו – מעולם לא".

בריאיון בארצות הברית, האשים רוססבגינה, את רומיאו דאלייר (Roméo Dallaire) שעמד בראש כוחות שמירת שלום של האו"ם ברואנדה, בביטול צו הגנה של האו"ם על המלון. בפועל, כן הייתה נוכחות משמעותית של כוח האו"ם במלון ובקרבתו ומביי דיאגנה (Mbaye Diagne) משקיף צבאי סנגלי אף הביא במכוניתו, פליטי טוטסי מאוימים למלון. בכנס בשנת 2014, נשאל הגנרל רומיאו דאלאר, שעמד בראש משימת UNAMIR, על הסרט ותגובתו הייתה: "לא שווה צפייה".
 לאחר הטבח 
לאחר תקופת רצח העם, מחשש לחייו, הגיש רוססבגינה בקשה למקלט בבלגיה ועבר לבריסל ב-1996, עם אשתו, ילדיו ושתי אחייניותיו, שם עבד כנהג מונית. מאוחר יותר הם התיישבו בסן אנטוניו, טקסס.

 קריירה של נואם 
לאחר שהסרט "מלון רואנדה", זכה רוססבגינה לתהילה ופרסום עולמי והוא ניצל זאת ופתח פרק בקריירה שלו כנואם בשכר, באמצעות חברות בארצות הברית ובריטניה.

 ייסוד המפלגה למען דמוקרטיה ברואנדה 
ביוני 2006, בוושינגטון די. סי. ייסד רוססבגינה מפלגה פוליטית בגלות: המפלגה למען דמוקרטיה ברואנדה: PDR-Ihumure. הוא תיאר את מטרת המפלגה, בנאום שנשא שש שנים מאוחר יותר, בשנת 2012: "מאבק הפוליטי לשחרור רואנדה מהדיקטטורה הנוכחית של 'החזית הפטריוטית ברואנדה' – RPF". כמעט כל חברי המפלגה היו מקבוצת הוטו, המתגוררים בבלגיה ובארצות הברית.בינואר 2016, רוססבגינה הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות לתפקיד נשיא רואנדה. הוא מתח ביקורת על נשיא רואנדה, פול קגאמה, כינה אותו דיקטטור, האשימו ב"רציחות ללא משפט" וטען כי מנהיגי אינטראהמווה, כולל רוברט קגוג'ה (Robert Kajuga), עבדו ביצעו את רצח העם לבקשת הנשיא פול קגאמה.

 ביקורת על ממשלת קגאמה 
במכתב פתוח לנשיא ביל קלינטון בשנת 2012, הזהיר רוססבגינה מפני תמיכת קרן קלינטון (Clinton Foundation) בקגאמה וטען כי אחיות רואנדיות מקבלות הוראה להרוג יריבים של ממשל קגאמה.

 תגובת הממשלה 
דבריו עוררו ביקורת קשה ברואנדה. ב-6 באפריל 2006, הגיב קגאמה: "[רוססבאגינה] צריך לנסות את כישרונותיו במקום אחר ולא לטפס על השקר של להיות גיבור, כי זה שקר מוחלט". הממשלה וכן כלי תקשורת שונים ברואנדה, האשימו את רוססבגינה בהכחשת רצח העם.

 חטיפה, מעצר ומשפט 
 חטיפה לרואנדה 
רוססבגינה, אזרח בלגי, תושב קבע בארצות הברית נסע ב-31 באוגוסט 2020 לדובאי ועלה על מטוס שהיה בדרכו לבורונדי, לשם הוזמן ותכנן לנאום, אלא שהמטוס הגיע לקיגאלי. שר המשפטים של רואנדה הודה בריאיון לאל-ג'זירה שזו הייתה תוכנית של שירותי הביטחון, כדי לעצור ולשפוט אותו ברואנדה, באשמת טרוריזם.

 אישומים 
רוססבגינה הואשם בטרור, הצתה, חטיפה ו"רצח אזרחים רואנדים חפים מפשע לא חמושים בשטח רואנדה". האישומים התייחסו לפיגועי טרור שהתרחשו בדרום רואנדה, סמוך לגבול בורונדי, בשנת 2018, בהם נהרגו לפחות תשעה בני אדם. האישומים יוחסו לרוססבגינה בטענה שמבצעי הפיגועים השתייכו לפלג צבאי של המפלגה שהוא הקים.

 משפט 
משפטו, יחד עם 20 נאשמים נוספים, החל ב-17 בפברואר 2021. רוססבגינה כפר באישומים וטען שמאחר שאין לו אזרחות רואנדית, אין לבית המשפט סמכות לשפוט אותו. אחד מהנאשמים האחרים, נראה המום מההערות הללו, והעיר כי לרוססבגינה היו שאיפות להפוך לנשיא רואנדה ולשם זה הם נלחמו "איך יש לך שאיפות כאלה כשאתה לא רואנדי? ניהלנו מלחמה על רואנדה, נכשלנו ונלכדנו...".

ב-12 במרץ 2021 הודיע רוססבגינה שלא ישתתף בהליך המשפטי. הוא האשים את בית המשפט באי כיבוד זכויותיו למשפט הוגן ועל אף שלא נכח בדיונים הבאים, פסק נשיא בית המשפט שהמשפט יימשך. ב-20 בספטמבר 2021 הורשע רוססבגינה באישומים הקשורים לטרור ולאחר מכן נידון ל-25 שנות מאסר.
 ביקורת על מעצר, תביעות משפטיות, קמפיין ושחרור 
 משפחה 
קארין קנימבה (Carine Kanimba), בתו המאומצת של רוססאבאגינה, מחתה נגד מעצרו וטענה שהאשמות נגדו הן "המצאה. אין ראיות למה שהם טוענים... זה מעצר שלא כדין". תמונתו הוצגה בציור קיר בגובה כ-4.5 מטרים בג'ורג'טאון יחד עם תמונות של אמריקאים אחרים שנעצרו שלא כדין ברחבי העולם.

 ארגון Human Rights Watch 
ארגון Human Rights Watch כינה את משפטו של רוססבגינה "פגום" בשל פגיעה בזכויותיו (כמו: הליך משפטי הוגן וזכותו לעורך דין. הארגון האשים את רואנדה בהפרת חוקים פליליים בין-לאומיים בחטיפתו.

 פעילי זכויות אדם 
פעילי זכויות אדם וידוענים קראו לשחרורו של רוססבגינה. ביניהם: דון צ'ידל שגילם את דמותו בסרט, חואקין פיניקס, דוק ריברס, צ'ואיטל אג'יופור, כריס אוונס, סקרלט ג'והנסון, מארק ראפלו וסופי אוקונדו.

 האיחוד האירופי 
האיחוד האירופי מתח ביקורת על המעצר בפברואר 2021 על ידי אימוץ החלטה (2021/2543[RSP]) המגנה את המעצר.

 ארצות הברית 
בית הנבחרים של ארצות הברית העביר החלטה הקוראת לממשלת רואנדה לשחרר את פול רוססבגינה רוססבגינה אשר "נעצר שלא כדין".

 קבוצת עבודה של האו"ם בנושא מעצרים שרירותיים 
קבוצת עבודה של האו"ם בנושא מעצר שרירותי (Working Group on Arbitrary Detention) קבעה ב-18 במרץ 2022 כי רוססבגינה נחטף באופן בלתי חוקי, עונה ונידון לאחר משפט לא הוגן. "ברור מהעובדות כי מר רוססבגינה הפך למטרה של הממשלה בשל עבודתו כמגן זכויות אדם, ובשל ביקורתו על הממשלה בנושאי זכויות אדם רחבי היקף, לרבות בחירות לא הוגנות, היעדר דמוקרטיה, חופש ביטוי, חופש התאגדות וחופש עיתונות. הוא גם ערער על מקרים של מעצר שרירותי, עינויים והוצאות להורג מחוץ לכתב אישום." קבוצת העבודה קראה לממשלה "לשחרר את מר רוססבגינה באופן מיידי ולהעניק לו זכות לפיצויים.

 שחרור 
באוקטובר 2022, לאחר התערבות ארצות הברית וקטר, המתיק קגאמה את עונשו של רוססבגינה, הוא שוחרר וחזר לגור עם משפחתו בסן אנטוניו, טקסס.

 פרסים והוקרה 
 2000 – פרס ארבעת קציני הדת
 2005 – מדליית ולנברג  מאת אוניברסיטת מישיגן.
 2005 – פרס החירות מטעם המוזיאון הלאומי לזכויות האזרח (National Civil Rights Museum).
 2005 – מדליית החירות הנשיאותית.
 2005 – פרס הומניטרי של קרן קונרד נ. הילטון (Conrad N. Hilton Foundation).
 2007 – דוקטורט לשם כבוד במשפטים מאוניברסיטת גואלף (University of Guelph).
 2011 – פרס זכויות האדם ע"ש טום לנטוס מטעם קרן לנטוס לזכויות אדם וצדק (Lantos Foundation for Human Rights and Justice).

 חיים אישיים 
רוססבגינה היה נשוי לאסתר וב-1981 הם נפרדו והוא קיבל משמורת מלאה על שלושת ילדיהם.

בשנת 1989 הוא נישא לטטיאנה שאימצה את ילדיו. היא ילדה פעמיים, אך בן אחד מת.

אביו של רוססבגינה מת בשנת 1991, ואמו זמן קצר לאחר מכן.

 ראו גם 
 רצח העם ברואנדה
 מלון רואנדה
 קישורים חיצוניים 

 הרצאה שנשא רוססבגינה באוניברסיטת ג'ורג'יה (באנגלית)

 הערות שוליים 

קטגוריה:מעוטרי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:ילידי 1954
קטגוריה:רצח העם ברואנדה