קהילת יהודי הוהנמס

קהילת יהודי הוֹהֶנֶמְס (בגרמנית: Hohenems) הייתה קהילה יהודית בעיר הוהנמס שבאוסטריה, שהחלה להתפתח בשנת 1617 וחדלה להתקיים בשנת 1942 לאחר שהנאצים העבירו את היהודים למחנות ריכוז והשמדה.

בעיר מצויים אתרים המעידים על ההיסטוריה היהודית כמו: המוזיאון היהודי בהוהנמס, בהוהנמס בית הקברות היהודי, בניין בית הכנסת, בית הספר היהודי ובית המחסה לקשישים ולעניים בקהילה היהודית.

ההיסטוריה של הקהילה מתועדת היטב במחקר מקיף שערך ופרסם ב-1905, רבה האחרון : "סיפורה של קהילת יהודי הוהמנס" (Die Geschichte der Juden von Hohenems).

 מיקום 
העיירה הוהנמס נמצאת במדינת פורארלברג באוסטריה, בעמק הריין, כשמונה קילומטרים דרומית לאגם קונסטנץ, ליד הגבול עם שווייץ.

 היסטוריה 
בשנת 1617, חתם הרוזן קספר פון הוהנמס (Kaspar von Hohenems) על מכתב הגנה ליהודים והזמין 12 משפחות יהודיות מדרום גרמניה ושווייץ. היהודים עסקו במסחר ובהלוואות והרוזן קיווה שהתיישבותם תסייע לפיתוח הכלכלי של העיירה והסביבה. במקום התפתחה קהילה יהודית, ונבנו בית כנסת, מקווה, בית עניים ובית קברות יהודי.

בשנת 1797 ייסד יעקב קיצינגר (Jakob Kitzinger), יליד אאוגסבורג, את בית הקפה שנשא את שמו והמקום הפך בית למועדונים חברתיים יהודיים שונים. הקהילה היהודית הגיעה לשיאה בשנת 1862 עם מעל 500 תושבים יהודים. בבית הספר היהודי למדו גם כמה נוצרים והוא דורג על ידי מפקח ממשלתי (כומר) כטוב ביותר באזור כולו. ולאחר מכן היא קטנה עקב הרשות שניתנה ליהודים לגור בערים הסמוכות. בשנת 1890 חיו בעיירה רק 118 יהודים.

חלק מחבריה ייסדו מפעלים תעשייתיים מודרניים וצברו עושר רב, כמו האחים פיליפ ויוסף רוזנטל, שהקימו מפעל טקסטיל גדול, שהעסיק נוצרים מקומיים רבים. אחת הווילות שלהם, וילת היימן-רוזנטל, שוחזרה ומאכלסת את המוזיאון היהודי בעיירה.

בשנת 1935 מנתה הקהילה היהודית 35 חברים ולאחר 1938 הם הועברו למחנות ריכוז והשמדה. פרידה נגלברג (Frieda Nagelberg) הייתה היהודייה האחרונה שגורשה מאזור פורארלברג, ב-25 בפברואר 1942 למחנה טרזנשטאט. לאחר תום המלחמה, בשנת 1945, יושבו בעיירה עקורים יהודים, באופן זמני. איש מחברי הקהילה לשעבר, לא חזר.

 הרובע היהודי 
הרובע היהודי בהוהנמס נחשב לאחד מהמכלולים העירוניים היהודיים הבודדים שהשתמרו כמעט בשלמותם. בשנת 1996 הוכרזו חלקיו העיקריים של הרובע כאתר מורשת לאומי על ידי רשות שימור המונומנטים הפדרלית (Bundesdenkmalamt).
ממוזער|בתים ברובע היהודי של הוהנמס
המבנים הקיימים מתוארכים למאות ה-18 וה-19. הם כוללים, בנוסף לבתי מגורים, גם את המבנים הקהילתיים החשובים: בית הכנסת, המקווה, בית הספר ובית המחסה לקשישים ולעניים. הרובע מהווה עדות לדו-הקיום ארוך השנים בין הקהילה הנוצרית ליהודית במקום.

 אישים בולטים 
 החזן סלומון זולצר 
סלומון זולצר (1804–1890) נולד בהוהנמס ולאחר לימודים בקרלסרוהה ובצרפת, מונה, בן שש עשרה לחזן בבית הכנסת בהוהנמס. בשנת 1826 מונה זולצר לחזן בבית הכנסת הגדול בווינה, שנבנה שנה קודם לכן, שם, יחד עם הדרשן יצחק נח מנהיימר (Isaak Noah Mannheimer), ייסד את "טקס וינה", צורה מתונה של רפורמה שאומצה על ידי רפורמיים ומסורתיים כאחד.

קול הבריטון המיוחד של זולצר נודע ברחבי אוסטריה ועל מעריציו וחבריו נמנו המלחינים פרנץ שוברט, פרנץ ליסט, ג'אקומו מאיירבר, רוברט שומאן וניקולו פגאניני, שנהגו להגיע לבית הכנסת בווינה כדי לשמוע אותו מופיע.

יצירתו החשובה של זולצר היא "שיר ציון", שפורסמה בשני כרכים ובה יצירותיו שהלחין לתפילות. היצירות נכתבו לראשונה בליווי מקהלה של ארבעה קולות והן השפיעו על סגנון התפילה בבתי כנסת רבים.

 אהרון טנצר 
 (1938-1871) היה רב, היסטוריון וסופר יהודי-אוסטרי. הוא נולד בהונגריה והוסמך לרבנות. מ-1907 ועד 1938, היה רב בקהילת הוהנמס. טנצר חקר וכתב את ההיסטוריה של הקהילה יהודית בהוהנמס ואת הקהילות שהיו בטירול ופורארלברג.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, היה טנצר רב צבאי בצבא האוסטרו-הונגרי וזכה בעיטורים על שירותו. עם סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית בשנת 1938, הוא נאלץ לעזוב את הוהנמס ומצא מקלט באנגליה ונפטר שם זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1939.

 בין יצירותיו 
 תולדות יהודי טירול ופורארלברג (Die Geschichte der Juden in Tirol und Vorarlberg).
 יהודים ונוצרים בהוהנמס (Juden und Christen in Hohenems).
 הקהילה היהודית במראן (Die jüdische Gemeinde Meran).
 הקהילה היהודית בהוהנמס (Die jüdische Gemeinde in Hohenems).
 תולדות יהודי זלצבורג (Geschichte der Juden in Salzburg).

 בית הכנסת 
ממוזער|בית הכנסת לשעבר, כיום אולם סלומון זולצר

 בניית בית הכנסת 
בית הכנסת נבנה בשנים 1771/1772 על פי תוכניתו של האדריכל פטר ביין (Peter Bein), כבית כנסת כפרי בסגנון הנאו-קלאסי. התקרה הייתה מעוטרת בציורים פיגורטיביים ולא דקורטיביים-אבסטרקטיים, כמו שמיים כחולים זרועי כוכבים, כפי שהיה נהוג בבתי כנסת באותה תקופה. מעל שולחן התפילה במזרח היה ציור של בקיעת האור הראשון בבריאת העולם ובמרכז התקרה היה ציור של מתן התורה בהר סיני. על הקירות הצפוניים והדרומיים היו חמישה עיטורים שונים שתיארו טקסים יהודיים.

 שיפוץ 
בית הכנסת שופץ לראשונה בין השנים 1863–1867 בתרומת שלמה זולצר והשינויים כללו בניית ארון קודש מושבים חדשים והעתקת הבמה ממרכז החדר אל מול ארון הקודש.

 מלחמת העולם השנייה 
בית הכנסת ניצל מהתקפות במהלך ליל הבדולח ב-9 בנובמבר 1938, אך כל כלי הפולחן הוחרמו ב-17 בנובמבר 1938 (קיימת רשימת מלאי מפורטת של כל החפצים). על אף פירוקה הכפוי של הקהילה היהודית, נשמר הבניין.

 לאחר מלחמת העולם השנייה 
עם תום המלחמה, בשנת 1945, שוכנו בבית הכנסת יהודים עקורים, באופן זמני והדבר הביא לתלונות של האוכלוסייה המקומית, על זיהום רעש בחגים יהודיים.

בתחילת שנות ה-50 רכשה עיריית הוהנמס את בניין בית הכנסת לשעבר, מהקהילה היהודית של אינסברוק והוא הוסב לתחנת כיבוי אש. במסגרת ההסבה הוצאו הרהיטים, בית כנסת חולק לשתי קומות. ציורי התקרה והתקרות המקומרות הוסרו, החלונות המעוגלים הקשתות הוחלפו בחלונות מרובעים ובחזית החלק המזרחי של הבניין הותקנו שלוש דלתות מוסך גדולות. הבניין שימש תחנת כיבוי עד שנת 2001.

 שיקום בית הכנסת 
החל משנת 2001 עבר הבניין שיפוץ מקיף ובכלל זה החזרת החלונות לצורתם המקורית. הקומה השנייה פורקה, חלל בית הכנסת חזר לגובהו המקורי ושופץ גם יציע עזרת הנשים לשעבר, שהפך ליציע המקהלה. מאז 2004, משמש הבניין סניף של בית הספר למוזיקה „TonArt", במאי 2006 האולם נקרא "אולם סלומון זולצר" והוא משכן לאירועים תרבותיים.

 בית הקברות היהודי בהוהנמס 
בית הקברות היהודי בהוהנמס נוסד במקביל להתיישבות היהודים בעיירה, בתחילת המאה ה-17. בין היתר, הקצה הרוזן קספר פון הוהנמס ליהודים חלקת אדמה בשולי העיירה, כדי להקים בית קברות יהודי. במהלך השנים נקברו למעלה מ-500 אנשים, אך קיימות רק 370 מצבות. המוזיאון היהודי בהוהנמס ערך סקר מפורט של בית הקברות, עם תיעוד מצולם של כל המצבות ששרדו, רישום של הכתובות בגרמנית ובעברית (עם תרגומים לגרמנית), ותיאור אמנותי-היסטורי של מצבות מסוימות וכך נוצר מאגר נתונים אלקטרוני של כל המצבות ששרדו.

בית הקברות היהודי חולל בתקופת הנאצים, אך לא נהרס. קבוצה של צאצאי המשפחות היהודיות שגרו ההוהנמס, רכשה את בית הקברות וייסדה, בשנת 1954, את "האגודה לשימור בית הקברות היהודי בהוהנמס" שמתחזקת אותו בקביעות. בית הקברות רשום כאתר שימור מאז 1967. מאז, נקברו בו מספר נפטרים, וכמה צאצאים יהודים המתגוררים בפורארלברג כבר שריינו חלקות קבר לעתיד. בית הקברות מגודר אך ניתן להיכנס אליו בתיאום עם המוזיאון היהודי.

בשנת 2015, רוססו צלבי קרס וססמאות נאציות על קירות בית הקברות וכן על קירות של בתי הקברות יהודיים ואסלאמיים סמוכים.

 קישורים חיצוניים 

 הורדת הספר "שיר ציון" של זולצר, בקובץ PDF מהאתר Shulmusic.org

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:יהדות אוסטריה
קטגוריה:פורארלברג