ג'ון סי. לילי

ג'ון קנינגהם לילי (באנגלית: John Cunningham Lilly; 6 בינואר 1915 – 30 בספטמבר 2001) היה נוירולוג, פסיכואנליטיקאי, פסיכונאוט, פילוסוף, סופר וממציא אמריקאי. הוא היה חבר בקבוצת הוגים של שכללה את טימותי לירי, ראם דאס וורנר ארהרד, כולם אורחים תכופים בבית משפחת לילי. הוא עורר לעיתים קרובות מחלוקת בקרב מדענים מהזרם המרכזי.

לילי ערך מחקר בגובה רב במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר מכן הוכשר כפסיכואנליטיקאי. הוא זכה לתהילה בשנות ה-50 לאחר שפיתח את מכל הציפה. הוא ראה במכלים, שבהם המשתמשים מבודדים כמעט מכל גירוי חיצוני, אמצעי לחקור את טבע התודעה האנושית. מאוחר יותר הוא שילב את עבודתו הזו עם מאמציו לתקשר עם דולפינים. הוא החל לחקור כיצד דולפיננים משמיעים קול, והקים מרכזים באיי הבתולה של ארצות הברית, ומאוחר יותר בסן פרנסיסקו, כדי לחקור דולפינים. עשור לאחר מכן, הוא החל להתנסות בסמים פסיכדליים, כולל LSD, לעיתים קרובות תוך כדי ריחוף בבידוד. עבודתו היוותה השראה לשני סרטי הוליווד, "יום הדולפין" (1973) ו"מדינות משתנות" (1980), כמו גם לסדרת משחקי הווידאו "אקו הדולפין".

 ראשית חייו וחינוך 
לילי נולד למשפחה אמידה ב-6 בינואר 1915, בסנט פול, מינסוטה. אביו היה ריצ'רד קויל לילי, נשיא הבנק הלאומי הראשון של סנט פול. אמו הייתה רייצ'ל לנור קנינגהם, שמשפחתה הייתה הבעלים של חברת קנינגהם והאס, חברת מגדלי בקר גדולה בסנט פול. ללילי היה אח גדול יותר, ריצ'רד לילי ג'וניור, ואח צעיר יותר, דייוויד מאהר לילי. ילדה הרביעית, מרי קתרין לילי, נפטרה בינקותה.

לילי גילה עניין במדע בגיל צעיר. בגיל שלוש עשרה הוא היה חובב כימיה נלהב, והשלים את מעבדת המרתף המאולתרת שלו בכימיקלים שניתנו לו על ידי חבר רוקח. תלמידים בבית הספר הקתולי הקהילתי שלו קראו לו "איינשטיין ג'וניור". בגיל 14 הוא נרשם לאקדמיית סנט פול (SPA), אקדמיה להכנה לקולג' לבנים, שם מוריו עודדו אותו להמשיך ללמוד מדעים ולבצע את ניסוייו במעבדת בית הספר לאחר שעות הלימודים.

בזמן שהותו ב-SPA, לילי גם פיתח עוד יותר את התעניינותו בפילוסופיה. הוא למד את עבודותיהם של רבים מהפילוסופים הגדולים, ומצא את עצמו נמשך במיוחד לאידיאליזם הסובייקטיבי של התאולוג והפילוסוף האירי ג'ורג' ברקלי.

למרות לחץ של אביו שילמד באוניברסיטה במזרח ליגת הקיסוס כדי להיות בנקאי, לילי קיבל מלגה במכון הטכנולוגי של קליפורניה בפסדינה, קליפורניה, שם למד ביולוגיה. הוא היה נשיא מועדון הסקי וחבר במועדון הדרמה, וגר בבית בלקר. לאחר שנת הלימודים הראשונה שלו, נודע לקלטק שלילי היה ממשפחה עשירה וביטלה את מלגת הלימודים שלו, מה שאילץ אותו לפנות לאביו לעזרה. דיק לילי הקים קרן נאמנות לתשלום שכר הלימוד ובסופו של דבר הפך לתורם של המכללה.

בשנת 1934, לילי קרא את "עולם חדש מופלא" מאת אלדוס האקסלי. שיטות הבקרה הפרמקולוגיות של הדיסטופיה של האקסלי והקשרים בין תהליכים פיזיקליים-כימיים של המוח לחוויות סובייקטיביות של הנפש עזרו ללילי לנטוש את לימודי הפיזיקה שלו וללמוד ביולוגיה, ובסופו של דבר להתמקד בנוירופיזיולוגיה.

לילי היה מאורס למרי קראוץ' בתחילת שנתו האחרונה בקלטק. חודשים לפני חתונתם, הוא קיבל עבודה בחברת עץ בצפון מערב ארצות הברית כדי להרגיע התקף של "תשישות עצבים" שנגרמה עקב לחצי האקדמיה ונישואיו הקרבים. במהלך שנת השבתון הזו הוא אושפז לאחר שפגע ברגלו בגרזן בזמן גיזום שיחים. תקופתו במחלקת הטראומה נתנה לו השראה להיות דוקטור לרפואה.

בשנת 1937, בעוד לילי חיפש בית ספר לרפואה טוב, אביו העשיר ארגן פגישה בין לילי לצ'ארלס הוראס מאיו ממרפאת מאיו המפורסמת ברוצ'סטר, מינסוטה. בעקבות עצתו של מאיו, לילי הגיש מועמדות והתקבל לבית הספר לרפואה גייזל במכללת דארטמות' בהנובר, ניו המפשייר, שם התיידד היטב עם בנו של מאיו, צ'ארלס ויליאם מאיו. לילי סיים את לימודיו בקלטק עם תואר ראשון במדעים ב-10 ביוני 1938, ונרשם לדארטמות' בספטמבר שלאחר מכן.

בדארטמות', לילי החל ללמוד אנטומיה, וביצע דיסקציות על 32 גופות במהלך שהותו שם. פעם אחת הוא מתח מערכת מעיים שלמה לאורך חדר כדי לקבוע את אורכה האמיתי בוודאות.

במהלך הקיץ שלאחר שנתו הראשונה בדארטמות', לילי חזר לפסדינה כדי להשתתף בניסוי עם פרופסור לביוכימיה לשעבר שלו, הנרי בורסוק. מטרת הניסוי הייתה לחקור את יצירתו של גליקוצאמין, מקור עיקרי לכוח שרירים בגוף האדם. הניסוי כלל את לילי על דיאטה נטולת חלבונים לחלוטין תוך מתן מינונים מדודים של גליצין וארגינין, שתי חומצות האמינו שבורסוק שיער כי הן מעורבות ביצירת גליקוצאמין. הניסויים דחפו את לילי לגבולות פיזיים ונפשיים קיצוניים; הוא נעשה חלש והוזה ככל שחלפו השבועות. תוצאות הניסוי אישרו את השערתו של בורסוק ושמו של לילי נכלל בין המחברים, מה שהפך אותו למאמר המחקר הראשון שפורסם בקריירה שלו. זה היה גם אחד המקרים הראשונים של דפוס לכל החיים של ניסויים על גופו עד כדי סיכון בריאותו.

לאחר שנתיים בדארטמות', לילי החליט שהוא רוצה לפתח קריירה במחקר רפואי, ולא בפרקטיקה טיפולית כפי שהיה מקובל בקרב סטודנטים לרפואה בדארטמות' באותה תקופה. הוא החליט לעבור לבית הספר לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה, מה שיספק לו הזדמנויות טובות יותר לביצוע מחקר.

באוניברסיטת פנסילבניה, לילי פגש את פרופסור ה. קאת'ברט באזט, חניכו של הפיזיולוג הבריטי ג'יי.בי.ס. הלדיין. באזט הציג בפני לילי את השקפתו של הלדיין, לפיה מדענים לעולם לא צריכים לערוך ניסוי או הליך על אדם אחר שלא ביצעו תחילה על עצמם, השקפה שלילי אימץ וניסה להדגים לאורך הקריירה שלו. באזט התחבר לסטודנט הצעיר והנלהב לתואר שני, והקים מעבדת מחקר משלו. בזמן שעבד תחת באזט, לילי יצר את המצאתו הראשונה, מד לחץ דיאפרגמה קיבולי חשמלי, מכשיר למדידת לחץ דם. בזמן תכנון המכשיר, הוא קיבל ייעוץ בהנדסת חשמל מחלוץ הביופיזיקה בריטון צ'אנס. צ'אנס גם הציג בפני לילי את עולם המחשבים, שהיה עדיין בחיתוליו.

בזמן שסיים את לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה, לילי נרשם לקורס בשם "כיצד לבנות פצצת אטום". הוא וכמה סטודנטים נוספים תעתיקו את רשימותיהם מהקורס לספר בעל אותו שם. מנהל פרויקט מנהטן, הגנרל לסלי גרובס, ניסה לדכא את פרסום הספר, אך לא הצליח מכיוון שלא נעשה שימוש במידע מסווג בכתיבת הספר.

לילי סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת פנסילבניה בשנת 1942.

 קריירה 
לילי היה רופא ופסיכואנליטיקאי. הוא תרם תרומות בתחומי הביופיזיקה, הנוירופיזיולוגיה, האלקטרוניקה, מדעי המחשב ונוירואנטומיה. הוא המציא וקידם את השימוש במכל בידוד כאמצעי לחסך חושי. הוא גם ניסה לתקשר בין בני אדם לדולפינים.

הקריירה של לילי כמדען החלה במחקר עבור אוניברסיטאות וממשל. בהדרגה הוא החל לחקור נושאים פחות קונבנציונליים. הוא פרסם 19 ספרים, כולל "מרכז הציקלון", המתאר את חוויותיו האישיות עם LSD, ו"אדם ודולפין ותודעת הדולפין", המתארים את עבודתו עם דולפינים.

באמצע שנות ה-50, לילי החל במחקר על קוגניציה ותקשורת של דולפינים, עם תקופה אינטנסיבית של עבודה עד סוף שנות ה-60. תקופה זו הביאה תגליות רבות על האנטומיה ומבנה המוח של דולפינים, כמו גם תצפיות התנהגותיות ותקשורתיות. לילי, שעבד במקור בקוקונט גרוב, פלורידה, רכש נכס בסנט תומאס בשנת 1960. המעבדה שעל חוף הים הוסבה לבית מגורים משותף של דולפינים ואנשים על ידי הצפת חלק מהבניין בכוונה.

בשנות ה-80 לילי ניהל פרויקט שניסה ללמד דולפינים שפה מסונתזת במחשב. הוא תכנן "מעבדת תקשורת" עתידית שתהיה סלון צף שבו בני אדם ודולפינים יוכלו לשוחח כשווים ולפתח שפה משותפת. בשנות ה-90 לילי עבר למאווי, הוואי, שם התגורר רוב שארית חייו.

 מחקר 
במהלך מלחמת העולם השנייה, לילי חקר את הפיזיולוגיה של טיסה בגובה רב והמציא מכשירים למדידת לחץ גז. לאחר המלחמה, הוא התמחה בפסיכואנליזה באוניברסיטת פנסילבניה, שם החל לחקור את המבנים הפיזיים של המוח והתודעה. בשנת 1951 הוא פרסם מאמר שהראה כיצד הוא יכול להציג דפוסים של פעילות חשמלית במוח על גבי מסך תצוגה של קרן קתודית באמצעות אלקטרודות שתכנן במיוחד להחדרה למוח חי. יתר על כן, עבודתו של לילי על גירוי חשמלי של מערכת העצבים הולידה פולסים של גירוי חשמלי מאוזנים במטען דו-פאזי (שנודעו מאוחר יותר בשם "גל לילי" או "פולסים של לילי"), שמהווה גישה מבוססת לתכנון גירוי חשמלי בטוח בתותבות עצביות. בשנות ה-60 הוא מימן מחקר על תקשורת בין אדם לבעלי חיים עם דולפין.

 חקר התודעה האנושית 
בתחילת שנות ה-60, לילי נחשף לסמים פסיכדליים כמו LSD והחל בסדרת ניסויים בהם בלע סם פסיכדלי במכל בידוד או בחברת דולפינים. אירועים אלה מתוארים בספריו "תכנות ומטא-תכנות במחשב הביולוגי האנושי", שפורסם בשנת 1968, ו"מרכז הציקלון", שפורסם בשנת 1972. בעקבות עצתו של ראם דאס, לילי למד את שיטת היוגה של פטנג'לי (וגילה ש"מדע היוגה "של אי.ק. טיימני, פרשנות מודרנית של הטקסט בסנסקריט, מתאימה ביותר למטרותיו). הוא גם הקדיש תשומת לב מיוחדת למדיטציית חקירה עצמית בה דגל רמנה מהרישי, וניסח מחדש את עקרונות התרגיל הזה תוך התייחסות לפרדיגמת המחשב הביולוגי האנושי שלו (המתוארתב Lilly (1968) וכן ב-Lilly (1972)).

מאוחר יותר נסע לילי לצ'ילה והתאמן אצל המדריך הרוחני אוסקר איצ'אזו, שאת גישתו לחקר התודעה המטאפיזית תיאר לילי כ"אמפירית". לילי כתב כי הוא השיג את הדרגה המקסימלית של תודעת סאטורי - סמאדהי במהלך אימוניו.

הפתגם של לילי: "בתחום התודעה, מה שאדם מאמין שהוא אמיתי, או שהוא אמיתי או הופך לאמיתי במסגרת גבולות מסוימים. גבולות אלה ניתן למצוא באופן ניסיוני וחווייתי. כאשר הם מתגלים כך, גבולות אלה מתגלים כאמונות נוספות שיש להתעלות מעליהן. בתחום התודעה אין גבולות. עם זאת, בתחום הגוף ישנם גבולות מוגדרים שאין להתעלות עליהם."

 משרד בקרת צירופי מקרים של כדור הארץ (E.C.C.O) 
בשנת 1974, מחקרו של לילי, הוביל אותו להאמין בקיומה של קבוצה היררכית מסוימת של ישויות קוסמיות, שאת התחתונה שבהן כינה מאוחר יותר "משרד בקרת צירופי מקרים כדור הארץ" (ECCO) באוטוביוגרפיה שפורסמה במשותף עם אשתו אנטונייטה (המכונה לעיתים קרובות טוני). לילי מציין כי "קיים מרכז בקרת צירופי מקרים קוסמיים (CCCC) עם תחנת משנה גלקטית בשם בקרת צירופי מקרים גלקטית (GCC). בתוך GCC נמצאת יחידת בקרת מערכת השמש (SSCU), שבתוכה נמצא משרד בקרת צירופי מקרים כדור הארץ (ECCO)."

לילי גם כתב שיש תשעה תנאים שאנשים המבקשים לחוות צירוף מקרים בחייהם צריכים לעמוד בהם:
 עליך לדעת/להניח/לדמות את קיומנו ב-ECCO
 אתה חייב להיות מוכן לקבל את האחריות לשליטה על צירופי המקרים שלך
 עליך להפעיל את מיטב יכולותיך עבור תוכניות ההישרדות שלך והתפתחותך כחבר מתקדם/מתקדם בחיל עובדי צירופי המקרים המבוקרים של ECCO. מצופה ממך להשתמש במיטב האינטליגנציה שלך בשירות זה
 מצפים ממך לצפות לבלתי צפוי בכל דקה, בכל שעה בכל יום ובכל לילה
 עליך להיות מסוגל לשמור על מודעות/חשיבה/היגיון לא משנה אילו אירועים נארגן לכם. חלק מהאירועים הללו ייראו קטסטרופליים/קטסטרופליים/מכריעים: זכרו להישאר מודעים, לא משנה מה קורה/כנראה קורה לכם
 אתם בתוכנית האימונים שלנו לחיים: אין מנוס מכך. אנחנו (לא אתם) שולטים בצירופי המקרים ארוכי הטווח, אתם (לא אנחנו) שולטים בצירופי המקרים קצרי הטווח במאמצכם
 המשימה העיקרית שלכם על פני כדור הארץ היא לגלות/ליצור את מה שאנו עושים כדי לשלוט בדפוסי צירופי המקרים ארוכי הטווח: אתם מאומנים על פני כדור הארץ לעשות את העבודה הזו
 כאשר משימתך על כדור הארץ תושלם, לא תידרשו עוד להישאר/לחזור לשם
 זכרו את המוטו שהועבר אלינו (מ-GCC דרך SSCU): "אהבה קוסמית היא חסרת רחמים לחלוטין ואדישה ביותר: היא מלמדת את שיעוריה בין אם אתם אוהבים אותם או לא אוהבים אותם ובין אם לא."

 "מודעות של מצב מוצק" 
אינטליגנציה או מודעות של מצב מוצק (SSI) היא ישות זדונית שתוארה על ידי לילי באוטוביוגרפיה שלו משנת 1978, "המדען". לדברי לילי, רשת המערכות האלקטרוניות של מצב מוצק בעלות יכולת חישוב, שפותחו על ידי בני אדם, תתפתח בסופו של דבר ל"צורה ביולוגית" אוטונומית. מכיוון שתנאי ההישרדות האופטימליים עבור צורה ביולוגית זו (וואקום בטמפרטורה נמוכה) שונים באופן דרסטי מאלה שבני אדם זקוקים להם (אטמוספירה אווירית בטמפרטורת החדר ואספקת מים נאותה), לילי ניבא עימות דרמטי בין שתי צורות האינטליגנציה.

בשנת 1974, מחקרו של לילי, הוביל אותו להאמין בקיומה של קבוצה היררכית מסוימת של ישויות קוסמיות, שאת התחתונה שבהן כינה מאוחר יותר "משרד בקרת צירופי מקרים כדור הארץ" (ECCO) באוטוביוגרפיה שפורסמה במשותף עם אשתו אנטונייטה (המכונה לעיתים קרובות טוני). לילי מציין כי "קיים מרכז בקרת צירופי מקרים קוסמיים (CCCC) עם תחנת משנה גלקטית בשם בקרת צירופי מקרים גלקטית (GCC). בתוך GCC נמצאת יחידת בקרת מערכת השמש (SSCU), שבתוכה נמצא משרד בקרת צירופי מקרים כדור הארץ (ECCO)."

 בתרבות הפופולרית 
עבודתה של לילי עם דולפינים ופיתוח מכל החסך החושי זכו להתייחסות בסרטים, מוזיקה והפקות טלוויזיה. "אי הדולפינים: סיפורם של אנשי הים" הוא רומן משנת 1963 מאת ארתור סי. קלארק, המתרחש בקהילת מחקר מוזרה ומרתקת שבה פרופסור מבריק מנסה לתקשר עם דולפינים. ברומן משנת 1972 "המאזינים", לילי ומדענים אחרים שהיו חברים במסדר הדולפין מוזכרים כחלוצים.

מותחן המדע הבדיוני הצרפתי משנת 1967 Un animal doué de raison מאת רוברט מרל (שתורגם לאנגלית בשם "יום הדולפין" בשנת 1969) מציג דמות מרכזית שהיא מדען ממשלתי עם רעיונות דומים לאלה של לילי.

בסרט משנת 1973 המבוסס על הספר, ג'ורג' סי. סקוט מגלם מדען בסגנון לילי, המכונה לדולפינים "פא", שמצליח ללמד דולפין לדבר אנגלית בסיסית.

הסרט " מדינות משתנות" משנת 1980, המבוסס על הרומן באותו שם מאת פאדי צ'ייפסקי, מציג את השחקן ויליאם הרט חוזר לצורה של קוף על ידי בליעת חומרים פסיכואקטיביים ולאחר מכן חווה את השפעותיה של תפוס ממושך בתא חסך חושי.

בשנת 1985, דייל פיטרסון ומעצב משחקי האמנות המוקדמים ג'ון אוניל פנו ללילי לקבלת סיוע בפיתוח משחק הקומודור 64 שלהם, The Dolphin's Pearl (ששמו שונה מאוחר יותר ל-The Dolphin's Rune).

עבודתה של לילי עם דולפינים מוזכרת באנימה הפסיכולוגית "Serial Experiments Lain".

משחק הווידאו אקו הדולפין (1992) מכיל גם הוא אזכורים ללילי, כולל שמה בהתייחס למשרד בקרת צירופי מקרים של כדור הארץ.

המוזיקאית האוונגרדית האמריקאית לורי אנדרסון הוציאה שיר מדוברת על לילי בשם "John Lilly" באלבומה משנת 1995, The Ugly One with the Jewels. בשנת 2001 הוציאה להקת העל Oysterhead את הסינגל "Oz is Ever Floating" שבמרכזו מחקרו של ג'ון סי לילי על מכל הבידוד, עם מילים כמו "נסחף ככל שהזמן עובר על פני הקוסמוס הפנימי הוא עף, המכל שלו מבודד, במחשבתו הוא מרומם, את כל הדברים שחשובים לעולם לד"ר ג'ון סי לילי, האם אתה עדיין מרחף ד"ר ג'ון סי לילי? ב-15 ביוני 2014, הקומיקאים דייב אנתוני וגארת ' ריינולדס פרסמו פרק בפודקאסט שלהם The Dollop על לילי, שם הם מפרטים את חייו, מחקרו ושימושו בסמים.

בשנת 2019, מחקרה של לילי הוצג בעונה השישית של Drunk History בפרק שכותרתו "סמים".

 המצאות 
מלבד מכל הבידוד, לילי המציא:
 מדידה מיקרומטרית של נקודת ההיתוך של תרופות (מכשיר מיקרו-נקודת התכה לתרופות, 1940)
 מנומטר חשמלי (מנומטר דיאפרגמה קיבולי חשמלי, 1942)
 מד חנקן (מד חנקן, 1943)
 מכשיר למדידת שינויי לחץ (לחץ משתנה וקבל מכני, 1947)
 מכשיר למדידת זרימת אוויר נשימתית (מד זרימת אוויר נשימתי, 1950)
 מכשיר הדמיה חשמלי רב-ערוצי (בוואטרון ואלקטרו-איקונוגרמות 25 ערוצים, 1950)

 ספרים 
 [Reprinted 1962, Gollancz, ].

 (at Internet Archive). [Reprinted 1987, Three Rivers Press/Julian Press, ].
 (at Internet Archive). [Reprinted 1973, Bantam Books, ; 2001, Marion Boyars Publishers, ].

 [Reprinted 1981, Warner Books, ; 2006, Gateways Books & Tapes, ].

 [Reprinted 1981, Bantam Books, ].

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:ממציאים אמריקאים
קטגוריה:נוירולוגים אמריקאים
קטגוריה:פסיכואנליטיקאים אמריקאים
קטגוריה:פסיכיאטרים אמריקאים
קטגוריה:פילוסופים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001