צ'ילווייב

צ'ילווייב (באנגלית: Chillwave) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקה פסיכדלית, בדרום פופ ואלקטרופופ, שהתפתח בסוף שנות ה-2000 בארצות הברית.

בין האמנים המזוהים עם הז'אנר ניתן למנות את ניאון אינדיאן , Washed Out  וטורו אי מוי .

 אפיון 
הז'אנר מאופיין בהזכרת המוזיקה הפופולרית של סוף שנות ה-1980 ותחילת שנות ה-1990, תוך עיסוק בנושאים של זיכרון ונוסטלגיה. בין המאפיינים הנפוצים הנוספים שיש ליצירות צ'ילווייב הם צלילי פופ רטרו דהויים או חלומיים, ליריקה אסקפיסטית ונוסטלגית (בעיקר בנושאי חוף וקיץ), אסתטיקה פסיכדלית או לו-פיי, שירה רכה, קצב איטי עד בינוני, עיבוד אפקטים וצלילים (ובמיוחד הדהוד  של הצלילים) ושימוש בגיטרות, סינתיסייזרים ומכונות תופים.

לגבי טום הוקינג ממגזין האמריקאי Flavorwire , אמני צ'ילווייב אימצו את "סוג הנוסטלגיה הפסטורלית הלא מוגדרת היטב" מעבודתיה המוקדמות של להקת Animal Collective, בעיקר בשל אלבום האולפן השמיני של הלהקה Merriweather Post Pavilion , שבו היו צלילי אמביינט ומלודיות שחוזרות על עצמן, אם כי האלבום עצמו פחות נקשר באופן הדוק למוזיקה הפסיכדלית של צ'ילווייב. כמו כן, הלהקה "מעולם לא הייתה חלק מהסצנה המוזיקלית אלא נחשבה כאדוניה הרוחניים של הז'אנר". כמו כן, חבר הלהקה, נואה לנוקס  מוכר כאחד מהאמנים שהשפיעו על הז'אנר. בנוסף לעבודתיו בלהקה, אלבום הסולו השלישי שלו, Person Pitch  זוכה כאחד מהיצירות המוזיקליות שהשפיעו על מוזיקת הצ'ילווייב.

בנוסף ל-Animal Collective, עיתונאי המוזיקה לארי פיצמוריס מציין את ברדפורד קוקס  כמוזיקאי שהשפיע על הז'אנר, במיוחד בשל אלבום האולפן הסולו הראשון שלו, Let the Blind Lead Those Who Can See but Cannot Feel  וכן הסינגל "Walkabout"  (שהוציא יחד עם נואה לנוקס ). לדבריו של פיצמוריס, "הפופ האחבוונטי של האלבום, בעל פיסול קרח... היה רצוף בנושאים של ארעיות וזיכרון, אשר במהרה יוגדרו כצ'ילווייב". כמו כן, פיצמוריס טען כי הסינגל שהוציא קוקס עם לנוקס מהווה "טוטם צ'ילווייב מוקדם".

 הערות שוליים 

קטגוריה:שנות ה-2000 במוזיקה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים