עזיזאלה נעים

ממוזער|230px|משפחת נעים בפריז, 1932. מימין: חביב להיג'אני, גדראט להיג'אני (נעים), עזיזאלה נעים, דן נעים, עמוס נעים
ממוזער|230px|כתובה שנרשמה בשנות ה-40 על ידי משרד הנישואין והגירושין מספר 38 בטהראן בראשות הרב עזיזאלה נעים
הרב עזיזאלה נעים (בפרסית: عزیزالئه نعیم; 1889 – 16 בנובמבר 1946) היה רב, מחנך, מנהיג קהילתי ופעיל ציוני בולט ביהדות איראן במחצית הראשונה של המאה ה־20.

שימש כרושם נישואין וגירושין מטעם לשכה מספר 38 בטהראן, והיה מעורב באופן פעיל בפיתוח מוסדות דת, חינוך ותרבות בקהילה היהודית העירונית. נעים היה רב־לשוני ודובר עברית, פרסית, ערבית, צרפתית ואנגלית, ותרגם כתבים ציוניים לעברית ולפרסית.

נעים נמנה עם מייסדי תנועת התחייה התרבותית של צעירי יהדות טהראן, ופעל להחייאת השפה העברית, לטיפוח זהות יהודית מודרנית ולחיזוק הקשרים עם קהילות יהודיות בתפוצות. פועלו שיקף מגמה רחבה של מעבר מהשכלה מסורתית לרוח תחייה לאומית ותרבותית בקרב יהודי איראן.

ביוגרפיה
ראשית חייו והשכלה
נעים נולד בשנת 1889 בעיר דמאוונד  שבאיראן, להוריו יונה ותמר. את לימודיו החל בבית הספר אליאנס טהראן. בגיל עשרים כבר היה בעל תעודות הסמכה בשפות פרסית וצרפתית, ולאחר מכן השתלב בפעילות מוסדות תרבות וחינוך. נעים שלט בשפות פרסית, עברית, ערבית, צרפתית ואנגלית, דבר שסייע לו למלא תפקיד חשוב ומרכזי בחיי הקהילה היהודית באיראן.

קריירה ופעילות ציבורית
במהלך שלהי שלטונו של אחמד שאה קאג'אר וראשית שלטון רזא שאה פהלווי, בלט נעים כדמות דתית ואינטלקטואלית מרכזית בקהילה היהודית. הוא נודע בידיעותיו הרחבות בתחומי דת ותרבות, ופעל רבות לקידום חברה יהודית מודרנית ומשכילה. מראשית דרכו הציבורית היה פעיל בהוועד היהודי של טהראן ובמסגרות תרבותיות נוספות, והתבלט כחבר תומך ומנחה.

לאחר ייסודה של תנועת התרבות של הנוער היהודי בטהראן, בראשות שלמה כהן-צדק, ששמה לה למטרה להחיות את השפה העברית ולהתמודד עם אתגרי התקופה, החליטו חברי התנועה במושב העשרים להזמין את נעים להצטרף לשורותיהם על מנת למשוך צעירים נוספים. במפגש שהתקיים בליל רביעי, כ"ד באדר תרע"ט (26 במרץ 1910), נבחר נעים לשמש כחבר הנהלה וכמזכיר הישיבות של התנועה, ונמסרה לו האחריות על ועדת התרבות, לקידום חינוך יהודי בקרב הדור הצעיר.

בתחילת תקופת שלטונו של מוחמד רזא שאה פהלווי (פהלווי השני), סייע נעים בייסוד "ברית עברית עולמית", שמטרתה הייתה לקדם את השפה והתרבות העברית. לאחר זמן קצר שונה שמה של הברית ל"האגודה הציונית של איראן", במטרה ליצור קשרים עם מוסדות יהודיים באירופה ובירושלים ולקבל מהם סיוע תרבותי וכלכלי. בין מטרותיה של האגודה הייתה גם בחינת כלל הסוגיות התרבותיות והחברתיות של יהדות איראן.

אחת מפעולותיו הראשונות של נעים הייתה טיפוח קשרים עם קהילות יהודיות לא ספרדיות, ובמיוחד עם הקהילה היהודית בקופנהגן. האגודה התרחבה בהדרגה, וקראה לקהילות יהודיות מערים נוספות באיראן להצטרף אליה ולתרום לעיצוב חברה יהודית מתקדמת. לאחר שהאגודה קיבלה הכרה רשמית מממשלת איראן, תרגם נעים לעברית את ההיסטוריה והתקנון של התנועה היהודית, תוך שימוש באותיות עבריות-פרסיות.

בשנת 1920 (ה'תר"פ), במושב השישים ושמונה של האגודה, הוחלט להקים עיתון בשם "אורגן נהזאת יהוד-י איראן" (אורגן תנועת היהודים של איראן), שישמש כביטאונה הרשמי של התנועה, ונעים שימש כעורכו הראשי.

באותה שנה נבחרו עשרים וחמישה איש לכהן במוסדות המרכזיים של הארגון ושל סניף טהראן. שלושת הנבחרים הראשונים היו ד"ר אלבו, שלמה כהן־צדק ונעים. נעים מונה לעמוד בראש הארגון הארצי, בעוד כהן־צדק נבחר לעמוד בראש הסניף המקומי בטהראן.

בשנת 1919 נישא נעים לגודרת להיג'אני, ממשפחת להיג'אני. לבני הזוג נולדו בת, בציון, וארבעה בנים: בנציון, עמוס, דן וגד. לאחר נישואיו, נסע נעים לאירופה, שם התגורר בצרפת ובאנגליה למעלה משבע שנים, והעמיק בלימודיו. בתקופה זו עבד כבנקאי בבנק איראן–אנגליה, ושימש גם כמתרגם רשמי לעיתון "ראד", שבבעלות סעיד זיאא א-דין.

נעים מונה ליועץ באגודת "מאה הגאולה" – תנועה שנוסדה לקידום תחיית התרבות והשפה העברית. במסגרת מאמציו לתיעוד ופיתוח זהות יהודית מודרנית, תרגם נעים את תולדות התנועה הציונית העולמית לפרסית יהודית ופרסם זאת בעיתון "הגאולה".

לקראת נסיעתו לאירופה בשנת 1921, הסכים נעים לייצג את התנועה היהודית של איראן בהקונגרס הציוני העולמי השלושה עשר.

בשנות ה־30 של המאה ה־20, עם עליית הנאצים, הגיעו יהודים גרמנים רבים לצרפת. נעים, ששהה אז בפריז, שלח בשנת 1931 מכתב למשרד החצר המלכותית באיראן, בו המליץ להעסיק את המומחים היהודים הגרמנים לטובת פיתוח המדינה. למרות התעניינות ראשונית מצד השלטון, יוזמה זו לא יצאה לפועל.

לאחר שובו לאיראן, קיבל רישיון רשמי להקמת משרד לרישום נישואין וגירושין (משרד מספר 38) בטהראן. במסגרת זו שיתף פעולה עם מירזה מוסא ח'אן טוב, לפתרון בעיות הקהילה ולקידום רווחה. נעים פעל להקמת כיתות ערב ללימוד עברית בבית הספר כורש, בהן לימד בעצמו. הוא סייע לד"ר רחמים כהן בעריכת עיתון "עולם היהודים", וניהל תקופה מסוימת את "בית התרבות והספרות היהודית". הקים בתי ספר יסודיים בשיטות חינוך אירופיות, ושימש מתרגם רשמי למשרד המשפטים בשפות עברית, צרפתית ואנגלית. נעים היה חבר פעיל באגודת המדעים והספרות העליונה בטהראן, לצד אינטלקטואלים בולטים כדר' רזא זאדה שפאג', רשיד יסאמי, סעיד נפיסי ואחרים. הוא נשא שם נאום בצרפתית שעסק ב"אליאנס" ובהיסטוריה של יהדות איראן, וזכה לשבחים רבים, כולל ממזכיר אגודת התרבות צרפת–איראן, שהיה גם שגריר צרפת.

בשנת 1942 הכין דו"ח מקיף על בעיות תברואה, מים, בריאות ותזונה בקהילה. נעים סייע לפליטים יהודים פולנים ששהו באיראן בזמן המלחמה, פעל להשגת סיוע רפואי, דיור ליתומים ולטיפול בכשמונים משפחות בוכריות. העביר את הדו"ח גם לאגודת הנוער היהודי בטהראן ולבית המלוכה בבקשת סיוע ממשלתי. בשנת 1945, לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, יזם את הצבת הקלפי הראשונה לבחירות קהילתיות בבית הספר אליאנס בטהראן. במהלך המלחמה חקר את מצבם של יהודי עולי הגרדום בשכונת עודלאג'אן, ודיווח על התפשטות טיפוס, מחסור בתרופות, ותנאי תברואה ירודים.

נעים נפטר ב-16 בנובמבר 1946, בגיל 57, ממחלת לב. הלווייתו, שאורגנה על ידי ועד הקהילה היהודית, נערכה בטהראן בהשתתפות של למעלה מחמשת אלפים איש.

 ספריו ותרגומיו 
 ביאור וניתוח לפילוסופיה של הרמב"ם
 היסטוריה ופילוסופיה של המיסטיקה היהודית
 ספר הלימוד הראשון לעברית מודרנית
 מילון עברי-פרסי
 מילון דו-לשוני פרסי-עברי ועברי-פרסי (שני הכרכים שימשו את סולימאן חיים ביצירותיו, אך נעים לא קיבל עליהם קרדיט)
 תרגום שירי חיים נחמן ביאליק
 תרגום ספרו של בנימין זאב הרצל על היהודים וביוגרפיה מאת אלכסנדר ביין
 תרגום תולדות התנועה הציונית העולמית

ראו גם
 יהדות איראן
 שלמה כהן-צדק
 קהילת יהודי טהראן

קישורים חיצוניים
 National Library of Israel – עזיזאלה נעים, אוסף אישי
 אתר "שבעת הדורות" – מידע על עזיז נעים

קטגוריה:מילונאים יהודים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים איראנים
קטגוריה:מתרגמים יהודים איראנים
קטגוריה:פעילים ציונים באיראן
קטגוריה:יהדות טהראן: אישים
קטגוריה:ילידי 1889