הבחירות לרבנות הראשית לישראל (1921)

הבחירות לרבנות הראשית לישראל נערכו לראשונה בין 22 ל-24 בפברואר 1921. בבחירות נבחר הרב אברהם יצחק הכהן קוק לרב האשכנזי הראשון של ארץ ישראל והרב יעקב מאיר לראשון לציון והרב הראשי הספרדי הראשון של ארץ ישראל.

 רקע 
עד לשנת 1921 לא היה לעם ישראל בארץ ישראל הנהגה רבנית רשמית, קודם לכן בשנת 1918 הוקם משרד הרבנות לעדת ישראל בירושלים בהנהגת הרב יצחק ירוחם דיסקין והרב חיים משה אלישר שפעל לייצג את יהודי ירושלים, אך הוא לא הייתה סמכות רבנית של כלל עם ישראל.

ביוזמתו של הרב הראשי לירושלים הרב אברהם יצחק הכהן קוק הוקם מוסד הרבנות הראשית לישראל, שהיה המוסד הראשון ביישוב שזכה להכרה מהמנדט הבריטי, הרב קוק ראה בהקמת מוסד כזה תחילתו של תהליך הקמת הסנהדרין.

ב-7 בספטמבר 1920 מינה הנציג הרברט סמואל את המשפטן נורמן בנטוויץ' לעמוד בראש ועדה שתעסוק בנושא רבנות ראשית בארץ ישראל.

חוות דעתה של הוועדה הוגשה ב־13 בנובמבר 1920, הוועדה המליצה לבטל את משרת החכם באשי של פלשתינה, ובמקומו להקים מועצה המורכבת מ3 רבנים אשכנזים ו3 רבנים ספרדים ובראשם רב אחד אשכנזי ורב אחד ספרדי.

לאספה הבוחרת של הרבנות הראשית נבחרה אספה של 100 חברים, מתוכם 66 רבנים ו־34 אנשי ציבור, האספה הורכבה בוועדה על בראשות נורמן בנטוויץ'. 

 מערכת הבחירות 
רבנים רבים בארץ שמחו לרגל ההקמה המתקרבת של הרבנות הראשית, ובראשם התומכים והמייסדים הרב קוק והרב יהודה לייב פישמן הכהן מימון, אך גם זכתה להתנגדות מצד הקנאים בירושלים ובראשם הרב יצחק ירוחם דיסקין והרב יוסף חיים זוננפלד.

הבחירות נערכו בין 22 ל־24 בפברואר על ידי אספת הבחירות בנשיאותם של הרב מימון ושל דוד ילין, האספה בחרה ברב קוק וברב מאיר כרבנים הראשיים לישראל.

 המועמדים 
על תפקיד הרב הראשי האשכנזי לא היו מועמדים מלבדו של הרב קוק (56) שכיהן אז בתפקיד הרב הראשי של ירושלים, ועל כן הוא נבחר פה אחד.

עם זאת על תפקיד הרב הראשי הספרדי היו שני מועמדים:
 הרב יעקב מאיר (65) – הראשון לציון לשעבר, הרב של יהדות סלוניקי לשעבר.
 הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל (41) – החכם באשי של יפו ונשיא תנועת המזרחי.

 הערות שוליים 

1921
קטגוריה:1921