עמך לשחרך

עמך לשחרך היא סליחה שחוברה בידי צדוק עמאני או אביו, אהרן אלעמאני. הסליחה מצויה בסידור שפתי רננות,דף עד סדר הסליחות כמנהג ג'רבה ולוב, והעתקות שלה נתגלו גם בגניזת קהיר.
ממוזער|הסליחה "עמך לשחרך" מתוך תוספת לסידור שנמצאה בגניזת קהיר.

 צורה 
בפיוט חמש סטרופות מרובעות, שתחילתן מרכיבות את האקרוסטיכון: עמאני. משקלו של הפיוט, הוא עשר הברות לכל טור, כשבדרך כלל, להוציא חלק מהסיומות המקראיות, חמש הברות לכל צלע. כל סטרופה נחתמת בשיבוץ מקראי, החורז בהברה: "הֵם".

 תוכן 
במחרוזת הראשונה מתאר הפייטן את המתפללים, שקמו במיוחד בחצות ליל ומשבחים את אלוהיהם ואת השבת שנתן. במחרוזת השנייה, עד האחרונה, עובר הפייטן להתחנן לפני האל: הוא מבכה את חורבן בית המקדש, את צרות עמו בגלות (אשר את נקמתם הוא מבקש), וקורא לאל שיפעל לקיבוץ גלויות ישראל. הפיוט נחתם בשיבוץ מפתיחתה של פרשת ברכת כהנים (), כלומר בקריאה לשלום.

בפיוט מוזכרים שלושה אישים; שניים כדי להזכיר את זכויותיהם, שבגינן יושיע האל את עמו: יקותיאל (אחד משמותיו של משה, על פי המדרש.) ו'תם עבר פנואל' (כינוי ליעקב, על פי ). השלישי הוא בן עמיאל, כלומר המשיח (על פי המדרש).כהן, שירי אלעמאני, עמ' 231–232.

 מחבר 
המחקר מסופק בנוגע לזהות מחבר הפיוט, שחתום באקרוסטיכון 'עמאני'. הוא יוחס על ידי יום-טוב ליפמן צונץ לצדוק אלעמאני,צונץ, תולדות הפיוט, עמ' 598 אך ישראל דוידזון כתב, על פי קטע גניזה שראה, כי את הפיוט חיבר אביו של צדוק, אהרן אלעמאני. שרה כהן טענה כי חתימתו של הבית הראשון, המרמזת כי הפיוט חובר לשבת, היא ראייה לבעלותו של הבן, הואיל ורק אצלו ידועים פיוטי סליחה לשבת. יחד עם זאת, ייתכן שכוונתו של הפייטן הייתה ליום הכיפורים, המכונה שבת שבתון. החתימה "עמאני" לבדה אינה מוכרת משיריו של צדוק, וגם לא מפיוטי אביו.שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: הוצאת חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח, עמ' 51–52.שרה כהן, סליחות לר׳ צדוק אלעמאני, קבץ על יד לג, עמ' 93, הערה 72

 לקריאה נוספת 

 שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: הוצאת חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח, עמ' 232–231, 51–52.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:סליחות
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון