הפטרוגליפים של דגוק-לי

שמאל|ממוזער|250px|העתק של קטע מהפאנל המרכזי באתר
שמאל|ממוזער|250px|מוזיאון הפטרוגליפים באולסן והנוף הגבעי של נחל פנגוצ'ון
הפטרוגליפים של דגוק-לי (קוראנית 대곡리 암각화) הוא אתר ארכאולוגי בעמק נחל פנגוצ'ון שבדרום-מזרח קוריאה הדרומית, שבו ריכוז עשיר של פטרוגליפים שנוצרו בעזרת כלי אבן במשך מספר דורות, החל ב-5000 לפנה"ס לערך. ייחודו של האתר בהצגת סצנות של ציד לווייתנים שאין להם אח ורע בשום מקום בעולם. האתר התגלה בשנת 1971, ובשנת 2025 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית יחד עם האתר הסמוך של צ'ונג'ון-לי.

האתר
אתר הפטרוגליפים של דגוק-לי שוכן באזור גבעות מיוערות המתנשאות לגובה של 200–300 מטרים מעל פני הים. הוא נמצא סמוך לקו המים על הגדה הימנית של נחל פנגוצ'ון שבדרום-מזרח קוריאה הדרומית, כ-25 ק"מ מחופי ים יפן. הפטרוגליפים נמצאים בדרום האתר המוכרז על-גבי סלע משקע הפונה לכיוון צפון-מערב, בחלקו התחתון של הסלע שגובהו מגיע ל-30 מטרים מעל אפיק הנחל, והם מרוכזים על-פני שטח שרוחבו 8 מטרים וגובהו 4.5 מטרים.

סך הכל התגלו על-פני הפאנל העיקרי ועשרה סלעים קטנים יותר נוספים, 312 ציורים שונים מהתקופה הנאוליתית. הציורים כוללים לפחות 20 מיני בעלי-חיים דוגמת לווייתנים, צבים, צבאים, נמרים, חזירי בר, דלקים צהובי-גרון, זאבים, דגים, כרישים, אריות ים ובעלי-חיים לא מזוהים. עוד נמצאים על הסלע 16 דמויות אדם מלאות וציורי ראשי אדם, 22 ציורים של כלי צייד דוגמת חיצים וקשתות, רשתות דייג וסירות, וכן עשרות ציורים בלתי מזוהים.

הציורים מדגימים את יכולותיהם של האמנים, והדבר בולט בייחוד בציורי הלווייתנים, שבהם נראים בבירור פיהם, גופיהם, סנפירי החזה שלהם וזנבם של הלווייתנים, באופן המאפשר לחוקרים בני זמננו לזהות את המין המדויק של הלווייתן שבציור. החוקרים הצליחו לזהות שבעה מינים שונים של לווייתנים שהם אובלנה צפון-פסיפית, לווייתן גדול-סנפיר, לווייתן אפור, ראשתן גדול-ראש, דולפין נתב, קטלן ומין של פוקניים (Neophocaena). סצנות ציד הלווייתנים המופיעות באתר ייחודיות בקנה מידה עולמי שכן הן מתארות בפירוט את שלבי גילוי בעל החיים, לכידתו, גרירתו וביתורו. שלב האיתור מתואר בדמות ציפורים הנוטות להתאסף סביב הלווייתנים, הלכידה והגרירה מתוארות בעזרת דוברות והביתור מודגם כשהלווייתן שכוב על גבו ועל בטנו מסומנים פסי חיתוך. זהות בעלי-החיים היבשתיים נלמדת מאורך צווארם וזנבם ונוכחות קרניים. ישנם ציורים המתארים התנהגות אופיינית של בעלי-חיים, דוגמת לווייתנים השוחים בלהקה, גור לווייתן אפור הצמוד לגבה של אימו, נמר הקורע לפני זינוק או פסים אופייניים על גבו של חזיר בר צעיר.

אמני הסלע של דגוק-לי עשו שימוש בשיטות חריטה המוכרות ברחבי העולם, היינו, שימוש בכלי אבן לשם יצירת קווים ושטחים בדרך של הקשה, גירוד ושפשוף, ולעיתים יצרו תבליטים; והיצירתיות שלהם עולה משילוב הטכניקות האלה להבעת מוטיבים ייחודיים. האמנים ניצלו את עיקולי פני הסלע הטבעיים ויצרו סוג של תבליט שהעניק נפח לציורים הדו-ממדיים שיצרו. כך לדוגמה נעשה שימוש בעיקול הסלע לתיאור קו הלסת של לווייתן או לדוגמאות שעל גוף הקטלן. בדרך כלל תוארו הלווייתנים במבט מלמעלה, אך לעיתים נעשה שימוש בפרספקטיבות שונות; לדוגמה ראשו של לווייתן מתואר במבט מהצד אך גופו מתואר במבט מלמעלה. ככלל, בעלי-חיים ימיים ויבשתיים מאוגדים בנפרד על הפאנל של דגוק-לי. בעוד שבעלי-חיים יבשתיים נמצאים בדרך כלל בחלקו הימני של הסלע ומתוארים במאוזן מהצד, אלה החיים בים מתוארים בצידו השמאלי של הפאנל במבט מלמעלה ובמאונך.

תיארוך
בשנים 2013 ו-2018 נערכו מחקרים ארכאולוגיים סביב לסלע של דגוק-לי במטרה לחשוף חומרים שיספקו תיארוך מדויק של האתר. במחקרים אלה התגלו למרגלות הסלע מאובנים של טביעות רגליים של דינוזאורים, ובגבעות שלידו נמצאו שרידים ארכאולוגיים מתקופת ממלכת סילה (המאה ה-1 לפנה"ס-935 לספירה) ושושלת ג'וסון (1392-1910). לכן, נערכו השוואות בין אמנות הסלע באתר של דגוק-לי לבין שרידים מאתרים ארכאולוגיים אחרים בסביבה, ולפי בדיקה זו הפטרוגליפים תוארכו לתקופה הנאוליתית. רוב האתרים הסמוכים תוארכו לתקופה שבין 7500 שנים ועד 5500 שנים לפני זמננו, ונמצאו בהם ראשי חיצים, צלצלים וכן עצמות לווייתנים, כרישים, אריות ים, צבאים, חזירי בר ונמרים - כולם בעלי-חיים המופיעים בדגוק-לי. בנוסף נמצאו באתרים נאוליתיים אחרים חרסים שעליהם נראות רשתות דייג כמו גם דמויות לווייתנים, חזירי בר וצבאים זהים לאלה שעל הפאנל של דגוק-לי. הממצא החשוב ביותר בהקשר זה הוא עצמות לווייתנים שעליהם סימני צלצל או שצלצל נעוץ בהם, אשר נמצאו באתר סמוך ותוארכו ל-4027 לפנה"ס. על-סמך כלל הנתונים האלה, הפטרוגליפים המוקדמים בדגוק-לי תוארכו ל-5000 לפנה"ס. בנוסף ניתן להבחין בין דורות שונים של ציורים בהתאם לשיטת יצירתם ולדרך בה הם מונחים זה על גבי זה. הפטרוגליפים המוקדמים נעשו בדרך של הקשה וניקור, והם מתארים ציד לווייתנים, בעלי-חיים ימיים וצבאים. בתקופה שלאחר מכן נעשה תיאור ספציפי יותר וריאליסטי של פרטי לווייתנים אינדיבידואליים. הציורים המאוחרים ביותר נעשו בדרך של יצירת סבכה או נקודות על גוף בעלי-החיים.

היסטוריה
תושבי הסביבה הכירו את אתרי הפטרוגליפים לאורך נחל פנגוצ'ון מזה זמן רב, אך לא היו מודעים לחשיבותם התרבותית או ההיסטורית. האזור שימש בעיקר לנופש ובחלקו היו בו מתקנים קהילתיים. בשנים 1962–1965, מבלי שהייתה מודעת לקיומם של האתרים, ממשלת קוריאה הדרומית הקימה את סכר סאיון (사연호), כחמישה קילומטרים במורד הנהר מאתר הפטרוגליפים של דגוק-לי, דבר שגרם לעליית מפלס המים של הנחל, בעיקר בחודשי הקיץ הגשומים, ולהצפת האתר שטרם היה ידוע. חמש שנים לאחר הקמת הסכר, ב-1970, התגלה האתר השכן של צ'ונג'ון-לי ושנה לאחר מכן התגלה האתר בדגוק-לי. ב-2005 נבנה סכר נוסף על הנחל, הפעם 1.7 ק"מ מצפון לאתר של צ'ונג'ון-לי, וסכר זה מיתן את תופעת ההצפה והשיב את הטופוגרפיה של האזור למצבה הקודם. שני אתרי הפטרוגליפים הוכללו ברשימת המורשת הלאומית זמן מה לאחר גילויים. האתר של צ'ונג'ון-לי הוכרז כאוצר לאומי ב-1973, וזה של דגוק-לי ב-1995. ב-2010 הוכנסו האתרים לרשימה הטנטטיבית של אונסק"ו והוכרזו כאתר מורשת עולמית ב-2025. בשנת 2008 נפתח מוזיאון הפטרוגליפים של אולסן שהוא היחיד מסוגו בקוריאה הדרומית. המוזיאון שוכן כקילומטר צפונית-מערבית לאתר, והוא בנוי בצורת לווייתן.

קישורים חיצוניים


 אתר מוזיאון הפטרוגליפים 
Ancient petroglyphs captivate archeologists
Petroglyphs of Bangudae Terrace in Daegok-ri
CWA travels to The Petroglyphs of Bangudae

הערות שוליים

קטגוריה:אמנות סלע