פוסט-מטאל

פוסט-מטאל (באנגלית: Post-metal; לעיתים נקרא גם כ-מטאלגייז - metalgaze וכ-ארט מטאל - art metal) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מטאל קיצוני, מוזיקה ניסיונית, פוסט-רוק ופוסט-הארדקור, שהתפתח בשנות ה-1990 בארצות הברית ואנגליה.

פאסל-מטאל הוא בדרך כלל כבד, אגרסיבי ואפל, אך בוחן מגוון גישות מוזיקליות זרות להבי מטאל ולמטאל קיצוני. כמו כן, פוסט-מטאל, בדומה לפוסט-רוק ופוסט-הארדקור, מדגיש על אווירה ורגש עמוק, ויש הרואים בז'אנר כז'אנר מופשט, אינטרוספקטיבי, גלוי לב, היפנוטי, פרוגרסיבי, רב-שכבתי, ואפילו אפוקליפטי. על פי ג'ון וידרהורן, אף על פי שחלק מלהקות הפוסט-מטאל "ביקשו להתנתק משורשיהן הסוערים על ידי חקר טכניקות מוזיקליות פחות בומבסטיות ויותר דינמיות", ואילו להקות פוסט-מטאל אחרות "ביקשו להישאר גולמיות וקורוזיביות", למוזיקה שלהן יש אפקט "כבד אך פוקח עיניים". המגזין האמריקאי הניו יורק טיימס קישר את הז'אנר עם "גל של להקות המשתמשות במטאל כנקודת מוצא למגוון ז'אנרים ניסיוניים, תוך התנסות בג'אז חופשי, פוסט-רוק מינימליסטי, נויז ואפילו מוזיקה קלאסית מודרנית". כמו כן, להקות פוסט-מטאל עכשוויות משלבות פוסט-מטאל עם ז'אנרים אחרים, כמו דום מטאל, בלאק מטאל, שוגייז, רוק מתקדם, מוזיקת פולק ומוזיקה קלאסית.

על פי טום או'בוייל מ-Metal Hammer , "'פוסט-מטאל' הוא מונח מעורפל בדיוק כמו המוזיקה שהוא מתאר, שבו אין החלטה ברורה אם הוא מתאר תת-ז'אנר בפני עצמו או אלמנטים סגנוניים מרובים המצויים בחתך רחב של תת-ז'אנרים ההולכים ומתרבים של המטאל." רובין ג'הדי מ-Fact  ציין כי "אלבומי Neurosis  הטובים ביותר לא נשמעים כמו היצירות הטובות ביותר של Isis ", וכי לא ניתן להבחין בקלות בין ז'אנר זה לז'אנרים אחרים, כמו דום מטאל, בלאק מטאל ומטאל מתקדם. בנוסף לכך, פוסט-מטאל עכשווי נתפס לעיתים קרובות כז'אנר שמשלב "אלמנטים של דום מטאל, סלאדג' ו/או בלאק מטאל עם אלמנטים של פוסט-רוק ושוגייז", בהיותו "שליו" יותר ממטאל, אף על פי שיצירות מהז'אנר מכילות שירה צורחת וליריקה בנושאים אפלים. עם זאת, בדומה לפוסט-רוק, יצירות רבות מהז'אנר הן אינסטרומנטליות, וכאשר משתמשים בשירה במהלך יצירות פוסט-מטאל, השירה לעיתים קרובות מופיעות כ-"כלי מוזיקה מלווה" ליצירה מאשר כמילים ממשיות. כמו כן, שירי פוסט-מטאל הם בדרך כלל ארוכים עם דינמיקיה של קרשנדו על בסיס של בנייה בהדרגה על נושאים חוזרים. בנוסף לכך, המוזיקאי האמריקאי ארון טרנר  הצהיר כי: "פורמט השירים הסטנדרטי של בית-פזמון-בית-פזמון הוא משהו שעושים אותו כל פעם מחדש, ונראה כי הישארות במבנה זה הוא חסר טעם כשיש לך כל כך הרבה מבנים אחרים לחקור".

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:שנות ה-1990 במוזיקה
קטגוריה:סגנונות מטאל