הנדנדה (רנואר)

הנדנדה (בצרפתית: La Balançoire) היא ציור שמן על קנבס מאת הצייר הצרפתי פייר-אוגוסט רנואר, אשר נוצר בשנת 1876 בגינת ביתו שברחוב קורטו בשכונת מונמארטר בפריז. ממדי היצירה הם 92 על 73 סנטימטרים. הציור שמור באוסף הקבע של מוזיאון ד'אורסה בפריז. היצירה משתייכת לסגנון האימפרסיוניזם ומציגה סצנה חברתית של פנאי באווירת קיץ עירונית.

תיאור היצירה

הציור מתאר ארבע דמויות בגינת בית: צעירה העומדת על נדנדה, גבר הפונה אליה בגבו, ילדה הצופה מהצד, וגבר נוסף הנשען על גזע עץ. מבטה של הצעירה מושפל, ולחייה סמוקות. רנואר יוצר תחושת התרשמות רגעית באמצעות קומפוזיציה פתוחה ודמויות נוספות ברקע, שצוירו במשיחות מהירות. משחקי אור וצל נראים על פני הבדים, הקרקע והעצים, באמצעות כתמים של צבעים בהירים. התיאור שואף להעביר אווירה של קלילות וחיים חברתיים יומיומיים.

 פרשנות 
הציור נוצר בקיץ 1876, במקביל ליצירתו "הנשף במולן דה לה גאלט", ובשתי היצירות מופיעות דמויות זהות: אדמון רנואר (אחיו של האמן), נורבר גונאוט והצעירה ז’אן ממונמרטר. שתיהן מתארות סצנות חברתיות באווירה נינוחה, עם דגש על אור טבעי מפוזר. רנואר ביקש לתאר את חיי הפנאי ברוח תקופתו, תוך שימוש בטכניקות צבעוניות חופשיות. רנואר שואב השראה ממסורת ציורי הרוקוקו, שבה תוארו מפגשים רומנטיים קלילים באווירה פסטורלית.

סמליות

הציור מבטא אידיאל של שמחת חיים וקלילות בתקופה של שינויים היסטוריים בפריז תחת השפעת הברון אוסמן. רנואר בחר להתרחק מתיאורים אקדמיים ולהתמקד בסצנה חיובית ואסקפיסטית. משחקי האור, הצבעים והקומפוזיציה הפתוחה הדגישו את חוויית הרגע. עם הצגתו בתערוכה האימפרסיוניסטית השלישית בשנת 1877, עורר הציור תגובות מעורבות. הסופר אמיל זולא שיבח אותו, אך הקהל הרחב לא גילה בו עניין. בשנת 1936 עובדה הסצנה לקולנוע בסרט "טיול בכפר"  של הבמאי ז'אן רנואר, בנו של האמן.

 רנואר 
רנואר העריץ את יצירותיהם של אנטואן ואטו, פרנסואה בושה וז'אן-אונורה פרגונאר, והשפעתם ניכרת ביצירות רבות שלו. ציור זה מזכיר במיוחד את ציורי fête galante מתקופת הרוקוקו של המאה ה-18. הנוף הפסטורלי, הסצנה הפנאי החושנית, פלטת הצבעים הרכה והאווירה הנוגה בציור "הנדנדה" מהדהדים את ציוריהם של ציירים כגון אנטואן ואטו. חברו של רנואר, ז’ורז’ ריבייר, ציין במפורש את הדמיון בין "הנדנדה" ליצירותיו של ואטו, לרגל התערוכה האימפרסיוניסטית השלישית. אחת הדוגמאות האפשריות להשפעה זו היא הציור "ארלקינו וקולומבין" מאת ואטו, שרנואר ייתכן שראה בתערוכה בשנת 1860.

יצירתו של רנואר הושפעה גם מביקורת עכשווית. מבקר האמנות אז'ן פרומנטין גינה ציירי ז’אנר צרפתיים מוקדמים כמו גרז’ בעבור הדגשת תוכן מוסרי ברור. הוא העדיף את ציורי הז’אנר ההולנדים מן המאה ה־17, שלדעתו לא נשאו מסר מוסרני. בשנים שלאחר מכן, רנואר החל לצמצם את המרכיבים הנרטיביים בציוריו. הוא העניק ליצירותיו כותרות כלליות בלבד, שמתארות את הסצנה באורח תיאורי ולא עלילתי. גם תוכן הציור "הנדנדה" נשאר מעורפל: אין הסבר למחוות הדמויות, לקשר ביניהן, או לנוכחות הילדה בסצנה – מה שמקשה על קריאה נרטיבית ברורה.

הציור נוצר בתקופה של פיקוח חברתי נוקשה, בה פרשנות ישירה סייעה לרשויות לזהות ולצנזר תכנים. לדברי ההיסטוריון ג'ון האוס, רנואר ביקש להגן על יצירתו מפני צנזורה באמצעות בחירה מכוונת באי־בהירות נרטיבית.Haase, Birgit (2012). "Fashion en Plein Air". In Groom, Gloria (ed.). Impressionism, Fashion, and Modernity. Chicago: The Art Institute of Chicago.

תולדות הבעלות

לאחר הצגתה בשנת 1877 נרכשה היצירה על ידי גוסטב קייבוט, תומך מרכזי של תנועת האימפרסיוניזם, על מנת לתמוך ברנואר. בשנת 1894 נמסרה היצירה לאוסף המדינה הצרפתית, ובשנת 1986 הוצגה לראשונה במוזיאון ד’אורסה בפריז, שם היא מוצגת עד היום בקומת הקרקע.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ציור אימפרסיוניסטי
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:פייר אוגוסט רנואר
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:עצים בציורים
קטגוריה:מוזיאון ד'אורסה: יצירות אמנות