הרמן היינריך גוסן

הרמן היינריך גוסן (בגרמנית: Hermann Heinrich Gossen; 7 בספטמבר 1810 – 13 בפברואר 1858) היה כלכלן גרמני הנחשב לעיתים קרובות לראשון שפיתח, בפירוט, תיאוריה כללית של תועלת שולית.

לפני גוסן, מספר תאורטיקנים כלכליים, ביניהם גבריאל קרמר, דניאל ברנולי, ויליאם פורסטר לויד, נסאו ויליאם סניור, וז'ול דופואיט השתמשו או טענו לחשיבות של מושג כלשהו של תועלת שולית. אך קרמר, ברנולי ודופואיט התמקדו בבעיות ספציפיות, לויד לא הציג יישומים של תיאוריה, ואם סניור סיפק פירוט מפורט של התיאוריה הכללית שפיתח, הוא עשה זאת בשפה שגרמה לרוב הקוראים להחמיץ את יישומי התיאוריה שלו.

 ראשית חייו 
הרמן היינריך גוסן נולד בדירן, ברור (Roerdépartement, או Département de la Roer), מחוז בקיסרות הצרפתית הראשונה. כיום אזור זה ידוע בשם נורדריין-וסטפאליה, גרמניה. הרמן מת בקלן, נורדריין-וסטפאליה, פרוסיה. הוריו היו גיאורג ג'וזף גוסן (15 בדצמבר 1780 - 7 באוקטובר 1847) ומריה אנה מכטילדה (מכטהילדיס) שול (22 בפברואר 1768 - 29 ביוני 1833). גאורג ומריה נישאו ב-25 באוקטובר 1804 באאכן.

סבו מצד אביו של הרמן, ארנולד וינאנד גוסן, נישא לאנה קורדולה שמיץ ב-3 בספטמבר 1774 בסלגרסדורף, דוכסות ייליך, פרוסיה. ארנולד וינאנד גוסן היה גובה מיסים במחוז הבחירות (Kurfürstlicher steuereintreiber) ומנהל פנסיות במחוז הבחירות (Wahlrentenmanager) הוא היה אחד הפקידים המכובדים ביותר שפעלו בעיר דורן, דוכסות ייליך, ובחלקים אחרים של אזור הריין התחתון בפרוסיה. עם זאת, החל מאמצע שנות ה-1790, ארנולד איבד בהדרגה את מעמדו והכנסתו, עקב רכישת שטחים פרוסיים על ידי צרפת, בהם ארנולד ניהל פעילות עסקית מתמשכת. רכישות אלו של שטחים פרוסיים על ידי צרפת היו תוצאה של מעורבותה של פרוסיה במלחמות המהפכה הצרפתית (1792-1802).

הרמן למד באוניברסיטת בון, לאחר מכן עבד בממשל הפרוסי עד לפרישתו בשנת 1847, ולאחר מכן מכר ביטוחים עד למותו

 ספרו של גוסן 
"ספרו של גוסן Entwickelung der Gesetze des menschlichen Verkehrs, und der daraus fließenden Regeln für menschliches Handeln (התפתחות חוקי האינטראקציה האנושית והכללים לפעולה אנושית הנובעים מהם. בראונשווייג: דפוס והוצאת פרידריך ויווג ובנו, 1854). בספר זה גוסן מפתח באופן מפורש מאוד השלכות תאורטיות כלליות מתוך תיאוריה של תועלת שולית, עד כדי כך שויליאם סטנלי ג'בונס (אחד ממבשרי המהפכה השולית) יציין מאוחר יותר כי:  "ברור למדי שגוסן הקדימני לחלוטין בכל הנוגע לעקרונות הכלליים ולשיטת התיאוריה הכלכלית. ככל שאני מצליח להבין, הטיפול שלו בתיאוריה הבסיסית הוא אפילו כללי ומעמיק יותר ממה שהצלחתי לתכנן [לעצמי]." הספר התקבל בצורה גרועה, שכן המחשבה הכלכלית בגרמניה באותה תקופה (1854) נשלטה על ידי האסכולה ההיסטורית, וגוסן כתב את ספרו בסגנון צפוף ומתמטי מאוד, דרך פרשנות שלא הייתה פופולרית למדי בקרב חסידי האסכולה ההיסטורית. למרות שגוסן עצמו הצהיר כי עבודתו דומה בחשיבותה לחידושיו של ניקולאוס קופרניקוס, מעטים אחרים הסכימו לכך. גוסן, נרגז מהקבלה הגרועה של היצירה, והורה זמן קצר לפני מותו להשמיד את כל עותקי הספר. כל העותקים שלא נמכרו נלקחו מהחנויות על ידי המו"ל, שלא השמיד אותם, אלא אחסן אותם. כ-32 שנים לאחר מכן, עותקים שלא נמכרו של הספר נרכשו על ידי המו"ל הברלינאי ר.ל. פראגר, אשר מיחזר והוציא אותם מחדש בשנת 1889, תחת ההוצאה לאור של ר.ל. פראגר (חתן פרס נובל לשנת 1982, ג'ורג' סטיגלר, דיווח בזיכרונותיו, שעותק נאה של המהדורה הראשונה של הספר נרכש על ידי בנו סטיבן סטיגלר תמורת 25 דולר וניתן לו כמתנה. עותק נוסף של אותו ספר נמכר תמורת 15,000 דולר במכירה פומבית עשר שנים לאחר מכן.)

בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19, ויליאם סטנלי ג'בונס, קרל מנגר ולאון וולרס הציגו מחדש את תאוריית התועלת השולית. במהלך דיונים בשנת 1878 בשאלה מי מבין השלושה היה הראשון לנסח את התיאוריה, רוברט אדמסון (1852–1902), שהיה עמית של ג'בונס באוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר, גילה לבסוף עותק של הספר במוזיאון הבריטי, לאחר שניסה במשך מספר שנים לאתר עותק של הספר, שהפך לבלתי ניתן להשגה (וגם הוזנח ונשכח) מאז שהוצא מהמכירה בחנויות על ידי המו"ל שלו בסוף 1857 או תחילת 1858. עם זאת, גילוי מחדש זה של הספר התרחש מספר שנים לאחר ששלושת המנהיגים העיקריים במהפכה השולית פרסמו ספרים משלהם, והבדלים משמעותיים עם תרומותיו המקוריות של גוסן הוזנחו. מאה שנה לאחר מכן (1983), ספרו של גוסן תורגם לאנגלית. בהקדמתו לספר, ניקולס ג'ורג'סקו-רוגן, תמך בתוקף בחזונו של גוסן, העומד בניגוד לאורתודוקסיה הנאו-קלאסית לפיה תועלת (סיפוק) מזוהה כראוי עם מוצרי צריכה בתיאוריה הבסיסית (תועלת) ולא עם פעילות צריכה:"בהינתן שהעובדה הוודאית היחידה היא עוצמת הסיפוק המורגשת ברגע נתון בזמן, הגישה האפיסטמולוגית היחידה שהיא כשרה היא לקחת את העוצמה [של הסיפוק] כמושג הראשוני." 
ג'ורג'סקו-רוגן גם הרחיב את ניסוחו ההתנהגותי של גוסן על ידי הכנסת פנאי בנוסף לפעילויות ייצור וצריכה.

גוסן היה בין הכלכלנים הראשונים שטענו שכלכלה מתוכננת מרכזית אינה ניתנת לתפעול:במקור: " … nur durch Feststellung des Privateigenthums der Maßstab gefunden wird zur Bestimmung der Quantität, wellche den Verhältnissen angemessen am Zweckmäßigsten von jeden Gegenstand zu produciren ist. machen, daß sie sich eine Aufgabe gestellt habe, deren Lösung die Kräfte einzelner Menschen weit übersteigt."תרגום: "...רק באמצעות כינון הקניין הפרטי ניתן למצוא את המדד לקביעת כמות כל סחורה אשר יהיה הטוב ביותר לייצר בתנאים נתונים. לכן, הרשות המרכזית [שהציעה] הקומוניסטים לחלוקת המשימות השונות ולתגמולן, תגלה במהרה מאוד כי לקחה על עצמה משימה שפתרונה עולה בהרבה על יכולותיהם של אנשים בודדים."

 ראו גם 
 מחסור
 המהפכה השולית
 קישורים חיצוניים 

קישורים חיצוניים

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:ילידי 1810
קטגוריה:נפטרים ב-1858