הקיפוד, השועל והמגפה של המגיסטר

הקיפוד, השועל והמגפה של המגיסטר The Hedgehog, the Fox, and the Magister's Pox (2003) הוא ספר שפורסם לאחר מותו של סטיבן ג'יי גולד, שבו הוא בוחן את הקשר ההיסטורי המורכב בין מדעי הטבע למדעי הרוח במסגרת השיח האקדמי.

בהסתמך על הפתגם היווני על הקיפוד והשועל - השועל הערמומי שממציא אסטרטגיות רבות לעומת הקיפוד המתמיד שמחזיק באסטרטגיה אחת יעילה, מציע גולד מחקר על הפיצול בין שתי דרכי הידיעה — המדע והאמנויות — כשהוא מבקש להפריך את הרעיון המקובל שמדובר בעימות בלתי נמנע בין שני תחומים מנוגדים לכאורה בחיפוש אחר ידע.

ארבע תקופות היסטוריות
גולד מעדיף להתמקד בדמיון שבין מדעי הרוח והמדעים המדויקים, כמו חשיבה יצירתית ופסיכולוגיה של התעלות וגילוי. הוא דן בארבע תקופות היסטוריות שלדעתו תוארו באופן שגוי כ"מלחמות המדע" (Science Wars). בכל מקרה, האסטרטגיה של כל צד הייתה להציג את בני המחנה השני בצורה קיצונית – כעמדות שוליים רדיקליות – כדי שיהיה קל להפריך אותן, במקום להתמודד עם הטענות המרכזיות והמתונות. גולד מדגיש את הסכנה שבהצגת דיכוטומיות חדות ופשטניות, כמו טוב מול רע, רוח מול חומר, או התמקדות בקצוות קיצוניים על פני רצף של שיטות, גישות ואמונות.

התקופה הראשונה: המהפכה המדעית במאה ה־17
גולד טוען שהמנהיגים של המהפכה המדעית היו ברובם בעלי אמונה דתית כנה – אתאיזם היה נדיר מאוד בקרבם. בתקופת הרנסאנס שקדמה לכך, מדענים עסקו בהחייאת ידע עתיק, תוך הערכה עמוקה לכותבים קלאסיים. אוספי הידע לא בהכרח הבחינו בין עובדות מבוססות תצפית לבין מיתוסים או סיפורים – הכל נחשב לידע אנושי ראוי לתשומת לב.

מנהיגי המהפכה המדעית, שהיו "חדשים בזירה", נאלצו להבליט את ייחודיות שיטתם כדי לזכות בהכרה ומשאבים, ובכך יצרו הבחנה חדה בינם לבין המלומדים המסורתיים. אף על פי שנתקלו בהתנגדות מסוימת, רבים מהחוקרים הדתיים קיבלו את הישגיהם.

גולד מציין אנשי כמורה קתולים שתמכו בשיטות המדעיות החדשות בתקופת גלילאו. הוא מזכיר גם את הכומר תומאס ברנט, שב־1680 טען כי אלוהים ברא עולם הפועל לפי חוקי טבע קבועים, ללא צורך בהתערבות ניסית. אייזק ניוטון, שלא שלל את האפשרות של ניסים, ביקר את ברנט. גולד מביא גם את הקדמה שכתב הבוטנאי הבריטי ג'ון ריי לספר The Ornithology of Francis Willughby (1678), שם הודגש שימוש בתצפית ישירה ואימות עובדות, בניגוד לכתיבה הסגנונית של הרנסאנס.

הצהרות מסוג זה נועדו לקדם את ערך המתודולוגיה המדעית, לא לפגוע במדעי הרוח. גם הצהרות כמו של ניוטון – "אם ראיתי רחוק יותר, זה כי עמדתי על כתפיהם של ענקים" – אינן רק מחווה לקודמיו המדעיים, אלא גם לחכמי העת העתיקה. גולד מביא את חיבורו של ג'ורג' הייקוויל משנת 1628, שהגן על עמדת המודרניסטים: הוא התנגד לתפיסה שרק הקדמונים היו נשגבים, וטען ש"כולנו באותו הגובה, רק שהם הרימו אותנו גבוה יותר". לפי גולד, רוב אבות המהפכה המדעית העריצו את המקורות הקלאסיים, והמודרניסטים כללו גם אנשי ספר ורוח כמו הכומר הייקוויל.

התקופה השנייה: סוף המאה ה־19 – רציונליזם מול דת
גולד טוען שתקופה זו עוותה גם היא, ומציין את ספריהם של ג'. וו. דרייפר (History of the Conflict Between Science and Religion, 1874) ואנדרו דיקסון ווייט (A History of the Warfare of Science with Theology in Christendom, 1896). דרייפר תיאר את הדת הקתולית כבלתי מתיישבת עם המדע, אך האמריקאיות הפרוטסטנטית הליברלית כתואמת למדע. ווייט טען שהמדע דווקא מועיל לדת האמיתית.

גולד מביא את ספרו שלו Rocks of Ages כהוכחה לגישת ה־NOMA – ההפרדה בין תחומי הסמכות של הדת והמדע – וחוזר על טענתו (שאינה מקורית לו) כי "המדע עוסק בתיאור והסבר של עובדות בעולם הטבע, ואילו הדת מתמודדת עם שאלות רוחניות ואתיות בנוגע למשמעות החיים והדרך הראויה לחיותם".

גולד מציין גם עיוותים היסטוריים נפוצים, כמו הדימוי של המלומדים הספרדים שטענו כביכול ש"העולם שטוח" מול קולומבוס – בעוד שלמעשה טענו רק שהמרחקים שהוא מניח שגויים. דוגמה נוספת היא סיפור המשפט של גלילאו, שמוצג לעיתים כעוול מוחלט, אך בפועל היה קשור גם להתנהלותו המתריסה מול האפיפיור.

התקופה השלישית: הרצאתו של ס. פ. סנואו – "שתי התרבויות" (1959)
הרצאתו הידועה של הפיזיקאי צ'ארלס פרסי סנואו, שתי התרבויות תיארה את החלוקה החדה בין מדענים לאנשים מתחום ההומניזם ומדעי הרוח. סנואו טען כי עתיד המדינות המתפתחות תלוי לחלוטין במדענים ומהנדסים וכי אנשים מרקע הומניסטי הם לעיתים קרובות בורים בתאוריות בסיסיות של המדע והבנת השלכותיהן כגון החוק השני של התרמודינמיקה, בנוסף לכך הם לעיתים קרובות גם עונים לרעיון לפיו עליהם להכיר חוקים אלה.

עם זאת ב־1963, בחיבור The Two Cultures: A Second Look, סנואו נסוג חלקית מהטענה וטען כי ההנחה המקורית של חלוקה דיכוטומית שגויה, ושיש צורך להכיר ב"תרבות שלישית" המגשרת על הפער.

תקופה הרביעית: הרלטיביסטים הפוסטמודרניים מול הריאליסטים המדעיים
כאן עוסק גולד ב"מלחמות המדע" בין חוקרים פוסטמודרניים במדעי הרוח והחברה באוניברסיטאות בארצות הברית לבין מדענים במדעים המדויקים באותן אוניברסיטאות. המאבק הוא על תקציבים, כוח, השפעה, ו"הבעלות" על מושגים ואמת. גולד טוען שרוב הקריאות של פרשת סוקל (Sokal affair) מפרשות אותה בצורה שגויה – לא ככישלון של תחום שלם, אלא כטעות של עורך בודד שלא שלח את המאמר לביקורת מומחה לפיזיקה.

הוא טוען גם שרוב המדענים כלל לא מודעים למלחמות הללו – הם עסוקים מדי מכדי לקרוא את ספרות הביקורת המדעית או אפילו את קלאסיקות כמו תומאס קון וקרל פופר. בעיניו, זוהי החמצה, שכן ביקורת חיצונית יכולה לסייע למדענים לשפר את עבודתם ולרכוש הבנה היסטורית של התחום. גולד גם מציין שרוב מבקרי המדע שהוא מכיר אינם רלטיביסטים מוחלטים – הם מקבלים את קיומה של מציאות חיצונית שניתן לחקור אותה באופן מדעי וליהנות מתוצרי הידע והיישומים שנובעים מכך.

ראו גם
 שתי התרבויות
 אחדות המדע
 הכחשת המציאות
 המהפכה הקופרניקאית
 הכוח הנתעב הזה
 דת ומדע (ספר)
 החדווה שבגילוי דברים
 עולם רדוף שדים
 לפרום את הקשת בענן

קטגוריה:היסטוריה של המדע