דוד המלך (גוארצ'ינו)

דוד המלך הוא ציור שמן על בד מאת האמן האיטלקי ג'ובאני פרנצ'סקו ברביירי, הידוע בשם גוארצ'ינו. היצירה נוצרה בשנת 1651, במידות 223.5 על 170.2 ס"מ, והיא מתארת את דמותו של דוד מלך ישראל. הציור התקבל לאוסף הגלריה הלאומית בלונדון בשנת 2025 במסגרת הסדר מס ירושה, והוא מוצג בגלריה בחדר 32.

 תיאור היצירה 

בציור מוצג דוד בשלב ביניים של חייו – לא צעיר עוד אך גם לא זקן. שרירי שוקיו המפותחים מעידים על חיוניות נעורים, בעוד פניו עדיין נטולי קמטים וזקנו כהה וחלק, ללא סימני שיבה. מאפיינים אלו מאזכרים את עברו כלוחם אך גם מצביעים על תחילתה של בגרות. סממני מלכותו – מטה בידו, כתר בראשו ולוח כתוב – מייצגים את מעמדו כמלך וכמשורר.

דמותו מתוארת ברגע של התבוננות פנימית: מבטו מופנה לעבר לוח אבן שעליו נחרתו המילים "נִכְבָּדוֹת מְדֻבָּר בָּךְ, עִיר הָאֱלֹהִים" (תהילים פ"ז, ג׳). כתובת זו קושרת בין הישגיו הצבאיים – כיבוש ירושלים: לבין ההכרה במגבלותיו, שכן לא הותר לו להקים בה את בית המקדש בשל מעשיו כלוחם. בכך היצירה משקפת את מצב הרוח המורכב של דוד, הנע בין גאווה לנוכח הישגיו ובין תחושת קץ ומוגבלות.

צבעוניות זוהרת וטיפול פסיכולוגי רב־עומק מחזקים את תחושת המתח הפנימי. הנעליים המזכירות שריון מהדהדות את עברו כלוחם גיבור, ואילו הלוח הכתוב מרמז על מעמדו כמלחין מזמורים ונביא. הצופה מוזמן לראות בו דמות כפולה – לוחם ומשורר, מלך ונביא – רגע לפני המעבר המלא לשלב המאוחר בחייו.

 פרשנות והשוואות 

דמותו של דוד כפי שהציג אותה גוארצ'ינו נחשבת יוצאת דופן הן בתוך מכלול יצירתו של האמן והן במסורת האיקונוגרפית הרחבה יותר. בעוד ברוב העבודות האמנותיות דוד מתואר כעלם צעיר שזה עתה ניצח את גוליית, או כמלך זקן בשנות חייו המאוחרות, כאן נבחרה נקודת מבט נדירה: מלך בשיא כוחו ובשיא תודעתו, המפנה מבט מהעבר אל העתיד.

הפסוק המופיע על גבי הלוח מעניק ליצירה מימד נבואי, שכן "עיר האלוהים" היא ירושלים – העיר שנכבשה על ידו, אך לא נבנתה מחדש בימיו. התמונה מציגה את דוד ברגע של חשבון נפש, כשהוא מתבונן בעתידה של העיר ובייעודו כשלב במארג רחב יותר. הבחירה להראותו ברגע אינטימי של מחשבה והתלבטות מעניקה לו עומק פסיכולוגי ייחודי ומבדילה את הציור מייצוגים מלכותיים ותיאטרליים יותר.

 תולדות היצירה 

הציור הוזמן בשנת 1651 על ידי ג'וזפה לוקטלי מצ'זנה, צעיר בן עשרים וארבע שירש את רכוש אביו לאחר מותו בשנת 1649. לוקטלי הזמין זוג ציורים שנועדו לקשט את הבית המשפחתי לאחר ששופץ – האחד דמותו של דוד המלך, והשני דמות סיבילה עתיקה. הבחירה לשלב את דוד עם סיבילה נבעה מהמסורת הנוצרית שראתה בשניהם מבשרי בואו של ישו.

הציור "דוד המלך" הושלם ראשון ונשלח לצ'זנה באביב 1651. במקור היה אמור להתלוות אליו הציור "הסיבילה הקומאית עם פוטו", אולם הנסיך מטיאס דה מדיצ'י, שביקר בסדנתו של גוארצ'ינו בבולוניה, גילה עניין ביצירה זו ורכש אותה עבור אוספו בפירנצה. כדי להשלים את ההזמנה יצר גוארצ'ינו ציור חלופי – "הסיבילה הסאמית עם פוטו" – שהגיע אל לוקטלי בסתיו אותה שנה.

שני הציורים, "דוד המלך" ו"הסיבילה הסאמית", נשמרו יחד במשך מאות שנים: תחילה בצ'זנה, ומאז שנת 1768 באוסף משפחת ספנסר בלונדון. באמצע המאה ה-18 שולבו השניים במסגרת תואמת, שעוצבה במיוחד על ידי האדריכל ג'יימס סטיוארט, והם הוצגו באחוזת ספנסר האוס. בשנת 2025 התקבל הציור "דוד המלך" לאוסף הגלריה הלאומית בלונדון, שם הוא מוצג עד היום.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:דוד בציורים
קטגוריה:גוארצ'ינו: ציורים
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:אוספי הגלריה הלאומית (לונדון)