וימיל

וימיל (בצרפתית: Wimille; נהגה / ɥ i m i l /) היא קומונה בחבל פה-דה-קאלה שבמחוז או-דֶה-פראנס שבצפון צרפת, כשלושה קילומטרים מצפון לעיר בולון-סיר-מר, על גדות נהר וימר. נהר סלאק מהווה את הגבול הצפוני של הקומונה. במפקד האוכלוסין בשנת 2022 חיו בקומונה 3,839 תושבים. שיא האוכלוסייה נרשם במפקד שהתקיים בשנת 1954, בו היו רשומים 5,877 תושבים.

היסטוריה
 התיישבות אנושית ראשונה 
באגן נהר וימר, עקבות בני אדם הראשונות שהתגלו מתוארכות ל-500,000 לפנה"ס (כולל אבני צור ששימשו ככלי עבודה)La drôle d'histoire du Nord - Pas-de-Calais, des origines à nos jours, Trinka, la ligne pourpre, 2009, 175 p.. האקלים החם אפשר נוכחות פילים, חתולים גדולים וכדומה; בני האדם התקיימו מציד, דיג וליקוט.

בהובנג (Haubenghe), השייכת לקומונת וימיל, נמצאו בשנות ה־1860 גרזן צור, לצד גרזן נוסף בקושי מגובש, המיוחסים לתקופת הפרהיסטוריה.Mémoire de la Société dunkerquoise pour l'encouragement des sciences, des lettres et des arts, 1865–1866, כרך אחד־עשר, עמ' 294, לקריאה מקוונת.

האזור היה מושפע מאוד בתקופת הקרח לפני כ־20000 שנה. האקלים המתמתן לאחר מכן, סביב שנת 8000 לפנה"ס.

פולשים קלטים שונים כגון מורינים שהיו בני השבטים הבלגיים שחדרו לשטחי האימפריה הרומית, התיישבו באזור ופתחו במסחר עם איי בריטניה.

לאחר מלחמת גאליה, הרומאים כבשו את גאליה למשך כ־300 שנה. אזור בולון נכלל בפרובינקיה גאליה בלגיקה. האוכלוסייה המקורית של אזור גאליה בלגיקה הכילה תערובת של שבטים קלטים וגרמאנים, שנקראו לרוב בלגים.

הפלישות הברבריות הרסו את בולון (Bolonia) במאה ה־3 לספירה. העיר נבנתה מחדש במאה ה-4 לספירה, והכלכלה המקומית התחדשה. בראשית המאה ה-6 לספירה, הפולשים הגרמאנים כבשו את גאליה. בסביבות 481, כלוביס הראשון הפך למלך הפרנקים שאיחד את השטחים (צפון צרפת ובלגיה, ובהמשך את רוב השטח המהווה את צרפת).

 ימי הביניים והעת החדשה 
ממוזער|וימיל בשנת 1656, מתוך מפת הדיוקסיה של בולון מאת ניקולא סאנסון ד'אבוויל. מקור המפה הוא "גאליקה".

השושלת המרובינגית, שירשה את ממלכת הפרנקים, ולאחריה האימפריה הקרולינגית (בהנהגת קרל הגדול) שלטו באזור בתחילת תקופת ימי הביניים.

בשנת 882 נערך במקום קרב מול הנורמנים.Bulletin des sciences historiques, antiquités, philologie, 1830

וימיל סופחה לרוזנות בולון, האזור הוסב לנצרות ולאחר מכן חווה סדרת מלחמות. פיליפ אוגוסט משושלת בית קאפה (הקפטינגים) ניצח בשנת 1214 בקרב בובין והשיב את שליטת צרפת בצפון המדינה.

תקופה זו לוותה בשקט יחסי, עד לפרוץ מלחמת מאה השנים. לאחר 1237 שלט הברון "אורדר" בווימיל שהיה אחד משנים־עשר הברונים של אזור הבולונֶה.P. Feuchère, « Pairs de principauté et pairs de château. Essai sur l'institution des pairies en Flandre. Étude géographique et institutionnelle », ב־Revue belge de Philologie et d'Histoire, שנה 1953, כרך 31, חוברת 4, עמ' 980, לקריאה מקוונת.

משנת 1347 חיו תושבי וימיל בסמיכות לשכניהם הבריטים, לאחר שקלֶה עברה לשליטה אנגלית עד 1559. האזור היה זירה לקרבות תכופים. מגפת המוות השחור פגעה באזור הבולונֶה בשנים 1347–1350, וכ־32% מהמשקים נפגעו.

שמה של וימיל מופיע על מפת קסיני מהמאה ה־18 לספירה, לצד חוות רבות בסביבה, מבצר קרואה (Croy) וקצה חוף וימר.

באזור שהיה חלק מהקומונה, נהרגו בשנת 1785 הטייסים (האווירונאוטים) ז'אן-פרנסואה פילטר דה רוז'יה, ופייר-אנז' רומן – בתאונת התעופה הראשונה בהיסטוריה.

 התקופה המודרנית 
ממוזער|וימיל בשנת 1815 על מפת קסיני. קלון, אטיין-ניקולא דה (1726–1807), קרטוגרף. מקור: גליקה
בשנת 1804 פיקח נפוליאון הראשון במחנה בולון (בין בולון-סור-מר לוימיל) על ההכנות לפלישה לאנגליה, זאת עוד לפני הקמת הקואליציה השלישית למלחמה נגד פרוסיה בשנת 1805.

בשנת 1899 וימיל מסרה את וימרֶה. באותה שנה מסרה וימיל 370 דונמים לעיר בולון-סור-מר.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הקימו הבריטים את מטה הפיקוד שלהם במונטריי, כ־40 קילומטרים מוימיל.

ממוזער|חברי המאקי שהתכנסו ב"לה טרזוררי", 14 בספטמבר 1944.
במלחמת העולם השנייה פעילות ההתנגדות של מחתרת מאקי הייתה באזור בולון בכנגד הכיבוש הגרמני והגסטפו בצרפת במלחמת העולם השנייה. חוף בולון הופצץ בשנים 1943–1944, ולאחר מכן שוחרר.

בשנת 1959 מסרה וימיל 710 דונמים ו־2066 תושבים לטובת עיר בולון-סור-מר.

בשנת 1972 הוקם פארק העסקים "לה טרזוררי".

 גאוגרפיה 
מיקום
וימיל שוכנת בסמוך לחוף תעלת למאנש, לאורך נהר וימר. הקומונה נמנית בתחום הפארק הטבעי האזורי קאפס ומארה ד'אופאל. היא גובלת בקומונות השכנות: ווקן מצפון, אופרתן ומרקיז מצפון-מזרח, מניניאן-אן ופיטפו ממזרח, פרן-לה-בולון מדרום-מזרח, סן-מרטן-בולון מדרום, בולון-סיר-מר מדרום-מערב, וימר ממערב ואמבלתז מצפון-מערב.

בשטח הקומונה עובר הכביש המהיר A16. תחנת הרכבת וימיל-וימר נמצאת על קו הרכבת המחבר בין בולון-סיר-מר לקאלה.

אקלים
בשנת 2010, אקלים הקומונה סווג כאקלים אוקיאני צרפתי, על פי מחקר של המרכז הלאומי למחקר מדעי שהתבסס על סדרת נתונים לתקופה שבין 1971–2000.

בשנת 2020 פרסמה מטאו-פראנס סיווג שבו הקומונה מוגדרת כבעלת אקלים אוקיאני, ונמצאת באזור האקלימי "חופי התעלה המזרחיים", המאופיין במיעוט שעות שמש (1550 שעות בשנה), בלחות גבוהה (מעל 20 שעות ביממה עם לחות יחסית העולה על 80% בחורף) וברוחות חזקות תכופות.

לתקופה שבין 1971–2000, הטמפרטורה השנתית הממוצעת הייתה 10.6°C. סך המשקעים השנתי הממוצע עמד על 870 מילימטרים, עם 12.7 ימי גשם בחודש ינואר ו־7.9 ימים בחודש יולי.

לתקופה שבין 1991–2020, נמדדה בתחנה המטאורולוגית הקרובה ביותר, הממוקמת בקומונה בולון-סור-מר במרחק של 4 קילומטרים בקו אווירי, טמפרטורה שנתית ממוצעת של 11.2°C וסך משקעים שנתי ממוצע של 824.5 מילימטרים.

לגבי העתיד, פרמטרים אקלימיים חזויים לשנת 2050 לפי תרחישים שונים של פליטת גזי חממה זמינים באתר מטאו-פראנס בנובמבר 2022.

הטמפרטורה השנתית הממוצעת המינימלית היא 8.8 מעלות צלזיוס, והמקסימלית היא 13.6 מעלות צלזיוס.

 אוכלוסייה 

+ התפתחות האוכלוסייה בוימיל (Wimille) בין השנים 2022-1793 שנה 1793 1800 1806 1821 1831 1836 1841 1846 1851 1856 1861 1866 אוכלוסייה 1107 992 1565 1647 1779 1784 1859 1941 1924 2546 1220 2279 שנה 1872 1876 1881 1886 1891 1896 1901 1906 1911 1921 1926 1931 אוכלוסייה 2334 2237 2320 2408 2477 2726 1912 2008 2042 2163 2123 2277 שנה 1936 1946 1954 1962 1968 1975 1982 1990 1999 2006 2007 2008 אוכלוסייה 2407 2160 5877 4497 4826 4779 4220 4681 4721 4380 4367 4319 שנה 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 אוכלוסייה 4277 4231 4185 4151 4196 4159 4125 4091 4083 4031 3987 3937 שנה 2021 2022 –  –  –  –  –  –  –  –  –  – אוכלוסייה 3888 3839 –  –  –  –  –  –  –  –  –  –
 מקור: Ldh / EHESS / Cassini עד 1999; INSEE משנת 2006.
תושבי הקומונה נקראים "וימילואה" (Wimillois).

כלכלה
 הכנסות האוכלוסייה ומיסוי 
בשנת 2009, ההכנסה החציונית החייבת במס למשק בית הייתה 16,177 אירו, מה שהציב את וימיל במקום ה־22,145 מתוך 31,604 קומונות עירוניות עם יותר מ־50 משקי בית במטרופולין.

 תעסוקה 
שיעור האבטלה גבוה מהממוצע הארצי. אף שהחקלאות עדיין תופסת חלק ניכר משטחי היישוב, מרבית המשרות הן במגזר השירותים (49.8%) ולאחריו במגזר התעשייתי (35.5%).

 תעשייה ומסחר 
אזור התעשייה "דה טרזוררי" (Parc d'activités de la Trésorerie), שנוסד בשנת 1972, כולל מספר מפעלים במגוון תחומים – תעשיית המזון, דודים ומכלים, יציקה, ייצור ברזים, תעשיית הרכב, קירור תעשייתי, אריזה ושינוע, ועוד.

ביישוב קיימות גם חממות לגידול צמחי נוי (5000 מ"ר שטחים מקורים).

ביישוב פועלים סופרמרקט ומספר חנויות נוספות. חמישה בתי אירוח כפריים (gîtes ruraux) וכמה מקומות הסעדה מעניקים אפשרות אירוח לתיירים, הודות לקרבה לחוף הים.

קישורים חיצוניים


 בית הקברות הבריטי טרלינקטן, באתר "שבילי הזיכרון של מלחמת העולם הראשונה בצפון צרפת"


הערות שוליים

קטגוריה:צרפת: ערי חוף
קטגוריה:נור-פה דה קאלה: ערים
קטגוריה:או-דה-פראנס: ערים