ברונו לוזה

וילהלם פטר ברונו לוזה (בגרמנית: Wilhelm Peter Bruno Lohse; 17 בספטמבר 1911 – 19 במרץ 2007) היה סוחר אמנות גרמני ומשפטן בדרגת אס אס-האופטשטורמפיהרר (SS-Oberst Sturmführer) שמילא תפקיד מרכזי בגזל יצירות האמנות הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה. כסוכנו האישי של הרמן גרינג בפריז, לוזה פיקח על גזילת אלפי יצירות אמנות מאוספים יהודיים וממוזיאונים צרפתיים, ועזר לגרינג להקים את האוסף הפרטי הגדול באירופה באותה תקופה.

 ראשית חייו 
ברונו לוזה נולד ב-17 בספטמבר 1911 בדיינגדורף, מחוז הרפורד, וסטפאליה. אביו, אוגוסט לוזה (August Lohse), היה חבר בתזמורת הפילהרמונית של ברלין וניגן על כלי הקשה. אמו, אנה קתרינה לוזה (לבית הונקופ), נפטרה בשנת 1938. ללוזה היו אח ואחות.

לוזה למד באוניברסיטת ברלין בין השנים 1930–1932 והתמחה בהיסטוריה של האמנות, פילוסופיה ותרבות גרמנית. בשנת 1933 בילה ארבעה חודשים בצרפת לשם לימוד שפות. בשנת 1935 המשיך לימודי תארים מתקדמים באוניברסיטת פרנקפורט, ובשנת 1936 קיבל דוקטורט באמנויות יפות על עבודה שעסקה בצייר יעקב פיליפ האקרט.

לוזה הצטרף ל-SS בשנת 1933 והפך לחבר במפלגה הנאצית בשנת 1937. בין השנים 1936 – 1939 עסק במסחר באמנות בברלין בקנה מידה קטן, מבית אביו. ב-27 באוגוסט 1939 גויס לשירות צבאי כנהג ביחידה רפואית במהלך הפלישה לפולין.

 קריירה 
 פעילות ב-ERR 
בפברואר 1941 מונה לוזה לשירות זמני בן ארבעה שבועות ב-Reichsleiter Rosenberg Taskforce (בגרמנית: Einsatzstab Reichsleiter Rosenberg - באינזצשטאב רייכסלייטר רוזנברג ERR) - יחידת הגזל האמנותי המיוחדת של אדולף היטלר. בשל מומחיותו בהיסטוריה של האמנות ובגלל בקשותיו המתמידות לחזור לשירות צבאי פעיל, סיים רובוט שולץ את עבודתו בצוות האמנות וחזר לוזה לתפקיד. לוזה הגיע לפריז בנובמבר 1940 כדי לעזור בקטלוג האוסף של אלפונס קאן, שמנה 1,202 פריטים.

אף על פי שלוזה דיווח רשמית לקורט פון באר (Kurt von Behr), ראש ה-ERR בפריז, הוא נהנה מסטטוס של "סוכן מיוחד" שהוענק לו על ידי גרינג. בין הזכויות המיוחדות שלו היה פטור מחובת לבישת מדים במשך כמעט ארבע השנים שבילה בפריז הכבושה.

 תפקידיו כסגן מנהל ה-ERR 
מ-1942 עד 1944 שירת לוזה כסגן מנהל ה-ERR בפריז ועזר לפקח על הגזילה השיטתית של לפחות 22,000 ציורים ואובייקטי אמנות בצרפת, רובם מאוספים יהודיים. בין מרץ 1941 ליולי 1944 החרים ארגון ERR כ-21,900 פריטי אמנות, שרובם היו שייכים ל-203 אוספים פרטיים של משפחות יהודיות. האובייקטים כללו 10,890 ציורים, 5,825 אובייקטים בעבודת יד, 583 טקסטילים, 1,286 אובייקטים מזרח-אסיאתיים ו-2,477 פיסות רהיטים מהמאות ה-17 וה-18.

בין נובמבר 1940 לנובמבר 1942, לוזה ביים 18 תערוכות של אמנות גזולה עבור גרינג בהגלריה הלאומית ז'ה דה פום, שמהן בחר גרינג יותר מ-700 יצירות לאוספו האישי. עד 1 באפריל 1943, המלאי כלל 9,455 פריטים (5,255 ציורים, 297 פסלים, 1,372 פריטי רהיטים, 2,224 אובייקטי אמנות ו-307 בדים).

ב-1 במאי 1942 קיבל לוזה את עיטור הצלב הגרמני מידי אדולף היטלר על פעילותו בגזילת האמנות בפריז. באותה שנה קודם לוזה לדרגת SS-Oberst Sturmführer בפריז.

 שיטות פעולה, מעצר, שיתוף פעולה 
לוזה פעל באכזריות בחיפוש אחר יצירות אמנות, כולל כניסה לדירות יהודיות זמן קצר לאחר מעצר התושבים ובעוד זמן שנשלחו לדראנסי ומשם לאושוויץ. ההיסטוריון יונתן פטרופולוס תיאר את פעולותיו: הוא הגיע דקות לאחר שפונו התושבים, דרך על עקבות קיומם כדי לחפש באמתחותיהם אמנות הראויה לפטרונו. כאשר לוזה רכש יצירות אמנות עבור גרינג בשוקי האמנות הצרפתיים והבינלאומיים, הכספים לעיתים קרובות הגיעו מחשבון מיוחד של הלופטוואפה בפריז. עם זאת, הייתה לו גם שיטה אחרת: חליפין של אמנות גזולה. לוזה סידר ציורים "מנוונים" לחליפין בשוק האמנות כתשלום עבור יצירות המתואמות יותר עם טעמם הנאצי.

באוגוסט 1944, כאשר כוחות בעלות הברית התקרבו לפריז, לוזה עדיין שירת באופן פעיל ב-ERR. ב-8 באוגוסט 1944 הודיע לוזה לגרינג בטלפון על הפקודה שניתנה על ידי המפקד הגרמני בצרפת, בה התבקש להמשיך מיד לברלין. ב-19 באוגוסט חזר לברלין ודיווח למפקדתו של גרינג. ב-2 במאי 1945 נתפס על ידי כוחות אמריקאיים ליד טירת נוישוואנשטיין.

בניגוד לרבים מבכירי הנאצים האחרים, לוזה לא עמד לדין אמיתי על מעשיו. במקום זאת, הוא הפך לנכס יקר ערך לבעלות הברית. הוא שיתף פעולה עם הרשויות האמריקאיות והצרפתיות ועזר בהחזרת יצירות אמנות גזולות. שיתוף הפעולה שלו עבד לטובתו - בשנת 1950, בית משפט צבאי צרפתי זיכה אותו על ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים.

 חזרה למסחר באמנות 
לאחר השחרור התיישב לוזה במינכן. כמו סוחרי אמנות נאציים לשעבר אחרים, הוא המשיך במקצועו ללא מעצורים. הוא פעל בגרמניה ובשווייץ ונשאר בעל השפעה בשוק האמנות, כשפשעיו כמעט נשכחו.

במהלך שנות החמישים, לוזה אף הגיש תביעות "השבה" למדינת בוואריה עבור יצירות אמנות שהוחרמו ממנו על ידי אנשי המונומנטים בסוף המלחמה, בטענה שהן היו חלק מאוספו לפני המלחמה. באופן מדאיג, הרשויות הבווריות החזירו לו חמש תמונות.

 חשיפת הכספת השווייצרית 
במאי 2007, זמן קצר לאחר מות לוזה, נתגלתה כספת סודית בבנק הקנטונלי של ציריך שהייתה בשליטתו של לוזה מאז 1978. הכספת הכילה לפחות 14 ציורים, כולל יצירות של מונה, רנואר ופיסארו. בין הציורים שנמצאו היה "לה קיי מלאקיי, פרינטמפ" (Le Quai Malaquais, Printemps) של קמיל פיסארו, שנגזל על ידי הגסטפו מהוצאת פישר היהודית הבולטת בווינה בשנת 1938.

הגילוי בא בעקבות תלונה מהבת היחידה של גוטפריד ברמן פישר, יורשת הוצאת פישר, לאחר שנציגיו של לוזה פנו אליה וביקשו "דמי מציאה" של 18% מערך הציור התמורה למידע על מיקום הציור הגזול. התובעת דחתה את הדרישה והגישה תלונה למשטרה על סחיטה.

מסמכים חשפו שלוזה יצר בשנת 1978 את שנארט אנשטלט (Schönart Anstalt), קרן מבוססת ליכטנשטיין, כדי לאחסן ולמכור בחשאי יצירות אמנות גזולות. בין השנים 1983 ל-2004 החביא לוזה לפחות 14 ציורים בכספת בציריך, ומכר אותם דרך בתי מכירות פומביות וגלריות לא ידועים.

 אחרית חייו 
ברונו לוזה נפטר במינכן ב-19 במרץ 2007 בגיל 95. הוא הותיר אחריו אוסף אמנות נרחב השווה מיליוני דולרים. בצוואתו, הוא אסר במפורש על הצגה ציבורית של אוספו. עורך דינו של לוזה, וילי הרמן בורגר, ציין שלוזה חילק בקפידה את אוסף מופתי המאה ה-17 ההולנדיים והציורים האקספרסיוניסטיים שלו בין חברים קרובים ובני משפחה.

 ראו גם 




 לקריאה נוספת 
סיפורו של לוזה מתועד בסרט התיעודי "פלנדרר: חייו וזמנו של גזלן אמנות נאצי" (Plunderer: The Life and Times of a Nazi Art Thief) משנת 2025, המבוסס על עבודתו של ההיסטוריון יונתן פטרופולוס.פטרופולוס פרסם גם את הביוגרפיה "איש גרינג בפריז: סיפורו של גזלן אמנות נאצי ועולמו" (Göring's Man in Paris: The Story of a Nazi Art Plunderer and His World) בשנת 2021.
קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גזל ואובדן רכוש יהודי בשואה
קטגוריה:מפלגות נאציות
קטגוריה:אמנות: אישים
קטגוריה:אספנות