גודפרי אייזקס

גודפרי צ'ארלס ג'וזף אייזקס (אנגלית: Sir Godfrey Charles Joseph Isaacs Kt; 22 ביולי 1866 – 17 באפריל 1925) היה איש עסקים בריטי, ואחיו של הפוליטיקאי רופוס אייזקס, המרקיז הראשון של רדינג.

אייזקס נולד בלונדון, אנגליה למשפחה אנגלו-יהודית בולטת שהגיעה לבריטניה מהמבורג, הוֹלַנד בסביבות השנה 1690 (על פי עץ המשפחה באתר ancestry.com). הוא התחנך באוניברסיטת לייבניץ בהנובר ובאוניברסיטה החופשית של בריסל, והוסמך כמהנדס כרייה לפני שהצטרף לחברת סוחרי פירות וספינות של אביו. בשנת 1910 הוזמן להיות מנכ"ל חברת הטלגרף האלחוטי של מרקוני על ידי מייסדה.

הוא זכה להכרה על שהפך את החברה לרווחית מאוד, אך היה מעורב בשערוריית מרקוני של 1912, כאשר כמה פוליטיקאים בריטים הואשמו ב"סחר פנים" כאשר רכשו מניות בחברת הבת האמריקאית של חברת מרקוני; חברת האם ציפתה להבטיח חוזה מממשלת בריטניה.

בשנת 1920 הוא הפנה את תשומת ליבו לשידורי רדיו כתחום צמיחה חדש עבור החברה, ופיקח על השקתו. בשנת 1922, כאשר תוכננה צורת השידור העתידית של בריטניה, הוא דחף לכך שהיא תהיה שירות ציבורי ללא פרסומות, ולמעשה הגה את ה-BBC, ונהייה אחד המנהלים הראשונים שלה.

הוא פרש מחברת מרקוני בנובמבר 1924, ומת בשנת 1925 בגיל 58 בלבד, דבר שמודעת האבל של הטיימס יחסה לעומס יתר.

 גיוס עובדים לחברת מרקוני 
גודפרי אייזקס בילה את רוב חייו המקצועיים בעסקי הפירות וסוכנות הספינות של אביו, ובמקביל עבד כמהנדס בחברת כרייה לאחר סיום לימודיו. בשנת 1909, כשהיה בן 43, השתנו חייו כאשר פגש את חלוץ הרדיו גוליילמו מרקוני, שהזמין אותו להיות אחראי על ענייני העסקים של חברת הטלגרף האלחוטי של מרקוני בע"מ. הוא מונה למנכ"ל המשותף הכללי שלה בינואר 1910, וקיבל אחריות בלעדית באוגוסט של אותה שנה, עם שליטה אפקטיבית על חברות הבת והחברות הנלוות בחו"ל. אייזקס, שהיה ידוע בדרך כלל במרקוני כ-GI, היה גם חבר בדירקטוריון חברת הטלגרף האלחוטי של מרקוני באמריקה, ששלטה בחברה שפעלה בלונדון. החברה שלטה אז בפיתוח וייצור האלחוטי העולמי, והיו לה פי שניים יותר מתקנים מיריבתה הקרובה ביותר, טלפונקן מגרמניה. בביוגרפיה שלו על מרקוני, לסלי ריד מייחס את גיוסו של אייזקס לבואו ממשפחה אנגלו-יהודית בולטת ולקשריו הכוללים את אחיו רופוס, המרקיז מרידינג ומרקוס סמואל, ראש חברת של (Shell) והלורד ראש העיר של לונדון.
ממוזער|מרקוני ואייזקס לאחר מינויו למנהל החברה בשנת 1910
עבודתו הקודמת דרשה נסיעות רבות באירופה והוא נחשב ל"אדם מן העולם הזה" לאחר שלמד באוניברסיטאות זרות ושלט במספר שפות. היו לו קשרים רבים בחו"ל ונאמר שהוא מבין מאוד את מנהגיהם. מרקוני ראה בו "איש עסקים ופיננסים מבריק" עם "קסם של נימוסים" ו"בסך הכל יו"ר אידיאלי לחברה כמו זו של מרקוני". כשהצטרף לחברה, היה לה מחסור חמור במזומנים והשכר שולם באיחור. לכן הוא מיד השקיע בחברה. אייזקס נזכר באותה תקופה וכתב מאוחר יותר שהחברה מעולם לא שילמה דיבידנד ומניותיה היו "בלתי ניתנות למכירה בעשרה או שנים עשר שילינג". עם זאת, טביעת הטיטאניק ב-1912 הייתה נקודת מפנה עבור הרדיו הימי ומניותיה של החברה הגיעו ל-9 פאונד ו-10 שילינג. מרקוני אמר אחרי שאייזקס הצטרף לחברה "עם הנהלתו החזקה והיזמית, יש כעת מספיק כסף, והסיכויים לעוד". עבור מרקוני, משמעות מינויו של אייזקס הייתה שהוא כבר לא היה צריך לנהל את עסקי החברה ויכל להקדיש את זמנו למחקר ופיתוח.

 מעורבות בשידורים מוקדמים והקמת ה-BBC 
ממוזער|גודפרי אייזקס עם דיים נלי מלבה (משמאל) וגברת ליאה קונסטנס אייזקס בשידור רדיו היסטורי ב-15 ביוני 1920
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, שידורי רדיו היו בשימוש נרחב בתקשורת, גם האזרחית וגם הצבאית, ונחשבו חיוניים. אך עקב מגבלות טכניות של משדרים לא יציבים, הרדיו נחשב פגיע להפרעות. כאשר שודר לראשונה דיבור ניסיוני, הייתה עוינות כלפי מה שנחשב לבידור ציבורי בלבד, במיוחד מצד הצבא. לאחר תחילת הרדיו בצפון אמריקה ובכמה מדינות אירופאיות, גבר הלחץ בבריטניה מצד יצרני וחובבי רדיו, אך צורת שידורי הרדין הייתה שנויה במחלוקת רבה. היו שטענו לטובת רדיו מסחרי בסגנון ארצות הברית, בעוד שאחרים חששו מהכאוס שדווח שם.
אייזקס התלהב משימוש באלחוט לשידורי רדיו ועמד מאחורי השידור של דאם נלי מלבה על ידי חברת מרקוני ממפעלה בבנין ניו סטריט בצ'למספורד, אסקס, ב -14 ביוני 1920. התקנת משדר גל ארוך בהספק של 15 קילוואט על פני 2750 מטר (109 קילו-ג'אול לשנייה) הושלמה בינואר, וב 23 בפברואר הונפק רישיון GPO לשני שידורים יומיים בני 30 דקות. הופעתה של מלבה התקבלה בשבחים כשידור הראשון שהוכרז מראש של בידור ציבורי בעולם. ואחריו היו הופעות של לוריץ מלכיאור ודאם קלרה באט. כאשר התחנה הפסיקה לשדר, הייתה מחאה גדולה מצד המאזינים ורישיון ניסיוני 2MT ניתן לתחנה שבסיסה ברייטל, אסקס הסמוכה החל מפברואר 1922. לאחר מכן גבר הלחץ לשידורי רדיו קבועים ומתוכננים בבריטניה.

במאמר משנת 2018, שפורסם בכתב עת שעבר ביקורת עמיתים תחת הכותרת "מרקוני מציע: מדוע הגיע הזמן לחשוב מחדש על לידתו של ה-BBC" השתמש היסטוריון התקשורת דייוויד פרוסר מאוניברסיטת בריסטול בחומר שהתגלה לאחרונה כדי להראות שהטיעון בעד שידורי שירות ציבורי הועלה על ידי גודפרי אייזקס (אז המנכ"ל של חברת מרקוני) בפגישה בדואר הכללי ב-18 במאי 1922.

לדברי פרוסר, "39 חברי ענף האלחוט שהוזמנו למטה ה-GPO ליד כנסיית סנט פול בלונדון ב-18 במאי 1922, היו מודעים היטב לכך שעתידה של תעשייה חדשה מונח על כתפיהם, וכי כישלון עלול להוביל, כפי שציין אחד המשתתפים, ל'מיזם מענג זה, שמרתק את כולם ומבטיח עסקים טובים, להסתיים בכישלון ובאכזבה'. פגישה זו היא אחד האירועים המשמעותיים ביותר בהיסטוריה של השידור הבריטי, והיא התקיימה בדלתיים סגורות."

הייתה הנחה רווחת שתמליל הפגישה אבד,אך תוצאותיו, דהיינו הקמת חברת השידור הבריטית (BBC) במימון אגרת הרישיון, היו ברורות. הדיונים לא היו ידועים וההנחה שמשרד הדואר הגיש את ההצעה הייתה לא נכונה.

"גודפרי אייזקס, המנהל הכללי של מרקוני, הוא זה שעולה מדפי התמליל הזה ככוח הדומיננטי בחדר. בהתאם להצעתו של אייזקס, עשרים חברות ציינו כבר בתחילת התוכנית 'רצון לקבל רישיונות'. מכיוון ששידורים יורשו רק בשמונה ערים, האתגרים התבררו במהלך דיון ממושך בנוגע להפרעות הדדיות, עוצמת שידור וכיצד ניתן לחלק את משבצות השידור בין חברות השידור השונות."

מבין יצרני המכשירים האלחוטיים שנכחו בפגישה, רק אחד, מטרופוליטן ויקרס, שחברת האם שלה הייתה חברת ווסטינגהאוס האמריקאית, לא הסכים עם ההצעה להקים ישות אחת שאינה מבוססת פרסום. אך אייזקס ניצל את השפעת החברה שלו וקבע כי אינו מאמין שניתן להקים "תחנת שידור שתפעל ביעילות" ללא שימוש בטכנולוגיית פטנט של מרקוני, אותה הוא יאפשר רק לתוכנית היחידה שלו.

פרוסר מסכם: "אנו יכולים לזהות את הרגע המדויק שבו נוצר ה-BBC. לא הדואר הוא שהציע את ה-BBC, אלא גודפרי אייזקס ממרקוני."
ממוזער|אייזקס ומרקוני מרוצים מהדגמה מוצלחת של רדיו לרכב בתחילת 1920.
זמן קצר לאחר הקמתו בנובמבר 1922 מונה אייזקס למנהל ה-BBC ונשאר כזה עד מותו.

 הַכָּרָה 
אייזקס קיבל תואר אבירות על "תרומות למסחר" ב-1 בינואר 1913, והוא הוענק על ידי המלך ג'ורג' החמישי בטקס שנערך מאוחר יותר באותה שנה.

ב-10 בנובמבר 2021 נחנכה לוחית הוקרה לחייו ולעבודתו של אייזקס באתר מפעלי מרקוני בצ'למספורד, אסקס.
ממוזער|מצבת קבורה של אייזק ובני משפחתו

 חיים אישיים 
הוא נישא ללאה קונסטנס פליסי ולנטיין סטה (1874–1956), זמרת אופרה צרפתייה בעלת שם המשפחה המקצועי פרלי, ב-27 בדצמבר 1892 בפריז, ונולדו להם שני בנים, מרסל גודפרי (יליד 1893) ודניס גודפרי (יליד 1896). מרסל גודפרי אייזקס נישא למארי לואיז קאטייה, בתו של הבנקאי והפילנתרופ הבלגי הבולט פליסיאן קאטייה, שהיה גם שותף עסקי שלו.

בשנת 1913, בעקבות שערוריית מניות מרקוני, גודפרי אייזקס תבע בהצלחה את ג'.ק. צ'סטרטון בגין הוצאת דיבה פלילית בשל הערות שנחשבו אנטישמיות. דבר זה הוביל לקרע בינו לבין אחיו, ולכך מיוחסת התנצרותו לקתוליות. הוא קבור בבית הקברות של כנסיית טריניטי הקדושה בלין, ראנימיד, סארי.

 הפניות 
 Who Was Who, 1925
 "מודעת אבל" ב"טיימס ", לונדון, 18 באפריל 1925, עמ' 12.
 http://archive.thetablet.co.uk/article/25th-april-1925/24/obituary
 מאת השידור הבריטי עם פול קרנסה: #099 גודפרי אייזקס - האיש מאחורי רעיון ה-BBC,
 גודפרי אייזקס וה-BBC, אגודת הווטרנים של מרקוני

 קישורים חיצוניים 

הערות שוליים

קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:נפטרים ב-1925
קטגוריה:ילידי 1866