בית IPC (חיפה)

בית IPC הוא מבנה מ-1932, ברחוב הגפן בחיפה, שנבנה עבור הנהלת חברת הנפט העיראקית IPC שהייתה תאגיד בינלאומי שניהל את הזרמת דלק גולמי מעיראק לחיפה, זיקוקו ושינועו לאירופה וארצות הברית. במקור היו למבנה שלוש קומות אך במסגרת שיפוץ המקום קיבלו הבעלים אישור להוסיף שתי קומות (במסגרת התחדשות עירונית).

 רקע 
מלחמת העולם הראשונה הבהירה לכל מעצמות העולם את חשיבות מקורות האנרגיה כבסיס לעצמאות ועוצמה ולכן בסיום המלחמה שמו להן למטרה להשתלט על שדות הפקת נפט כאמצעי להבטיח עצמאות כלכלית. המזרח התיכון עתיר האנרגיה היה יעד ראשון לתהליך זה ובמיוחד מרחב מסופוטמיה, שהיה עד המלחמה בשליטת האימפריה העות'מאנית שהפסידה במלחמה ונסוגה ממרחב זה.

למימוש התוכניות לשאיבת נפט נוסדה ביולי 1928 חברת IPC (חברת הנפט העיראקית, Iraq Petroleum Company) כשיתוף פעולה בין מספר חברות נפט בינלאומיות. מטרת התאגיד הייתה לחפש מאגרי נפט במסופוטמיה (לימים עיראק), לשאוב את הנפט ולחלק אותו לשותפים בתאגיד בהתאם לחלקם היחסי.

 ההיסטוריה של המבנה 
ב-1934 הושלמה הנחת צינור הנפט כירכוכ–חיפה שהעביר נפט משדות הנפט בכירכוכ, עיראק, דרך ירדן לחיפה. תחילה שווק הנפט הגולמי לשותפות בתאגיד אך ב-1939 החלה IPC לקדם בניית בית זיקוק לעיבוד הנפט הגולמי. פעילויות אלו הפכו את ארץ ישראל המנדטורית למרכז הפעילות של החברה שבחרה לרכז בחיפה את פעילותה ולפתוח בקרבת הנמל את מטה החברה.

ב-1932 בנה בעל הנכסים החיפאי, עזיז כ'יאט, בית משרדים ברחוב הגפן 4, מעל המושבה הגרמנית עבור חברת IPC והנהלת המכס הבריטי. הבנייה התעכבה בגלל שביתה של פועלי הבנייה אך בסופו של דבר נמסר הבניין לחברות. בהמשך רכשה IPC את המבנה והמשיכה לפעול ממנו.

ב-1948, לאחר מלחמת העצמאות והקמת מדינת ישראל, המשיכו החברות הזרות לפעול בישראל אך החל תהליך העברת האחריות על תשתיות הנפט מחברות אלו לחברות ממשלתיות. כך למשל המשיכה חברת של להפעיל את מערך הזיקוק והשינוע של הדלקים וב-1958 רכשה ממשלת ישראל (בשיתוף אייזיק וולפסון) את הנכסים של "של" ואת הבעלות על בתי זיקוק לנפט ושינתה את שם החברה לפז. גם חברת IPC המשיכה לפעול בישראל לאחר 1948 אך עם הפסקת הזרמת הנפט הגולמי בצינור הנפט כירכוכ–חיפה ירדה החשיבות של החברה ובשנות ה-50 הועברו עסקיה לחברת תשתיות אנרגיה. 

עם יציאתה של IPC מישראל נכנסה למשרדיה, ברחוב הגפן, הנהלת חברת "של" שהייתה בעלת בתי הזיקוק. לאחר העברת בתי הזיקוק לחברת פז פעלה פז מתוך המשרדים בבית IPC.

לאחר מעבר חברת פז למשרדים חלופיים פעלו בבניין גופים אזרחיים עירוניים כמו מחלקת החינוך העירונית. בשנים 1980–1984 פעל במקום הארכיון העירוני. בסופו של דבר נמכר הבניין לחברה פרטית שמפעילה במקום מוסד סיעודי.

המבנה מוגדר כאתר לשימור על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

 תיאור המבנה 
במקור כלל המבנה שלוש קומות והוא נבנה מאבן בסגנון אקלקטי. חזיתו, הפונה לרחוב הגפן, נבנתה סביב חצר פנימית בצורת האות ח' כך שהכניסה לבניין נמצאת קצה חצר זו. לאחר שהבניין עבר לידיים פרטיות 

 בית IPC בתחנת הכוח 
ב-1939 הקימה IPC בניין אבן נוסף במתחם תחנת הכוח חיפה ששימש למגוריהם של עובדי החברה. לאחר הקמת מדינת ישראל נרכש המבנה על ידי חברת החשמל והפך לחלק מתחנת הכוח ומשמש למעבדות של תחנת הכוח. שוקם בשנים 2018–2019.

 קישורים חיצוניים 

 בית IPC, באתר "נוסטלגיה"


 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:חיפה: מבנים לשימור
קטגוריה:חיפה: היסטוריה
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז חיפה
קטגוריה:חברת הנפט העיראקית