אנדריאה גיבסון

אנדריאה פיי גיבסון (באנגלית: Andrea Faye Gibson; 13 באוגוסט 1975 – 14 ביולי 2025) הייתה משוררת ואקטיביסט אמריקאי. שירתו עסקה בנורמות מגדריות, פוליטיקה, צדק חברתי, קהילת הלהט"ב, חיים ומוות. גיבסון מונתה למשוררת הרשמית של מדינת קולורדו בשנת 2023.

גיבסון הזדהה כג'נדרקוויר והשתמש בכינויי גוף נייטרליים באנגלית (they/them).

 ראשית חייו 
בית משפחת גיבסון היה בקאלה, מיין, שם גרו גיבסון, האחות לורה, האב מארק והאם שירלי. מארק עבד בדואר ושירלי הייתה מזכירה במכללה טכנולוגית. הם היו בפטיסטים אדוקים, שדגלו בחינוך דתי ושמרני. הלימודים של גיבסון היו בקולג' הקתולי סנט ג'וזף שבמיין, עם מלגת הצטיינות בכדורסל, והסתיימו בשנת 1997 עם תואר בספרות אנגלית. לגיבסון היה קשר זוגי בניו אורלינס ובשנת 1999 עברו יחד לבולדר, קולורדו. אירוע הבמה הפתוחה הראשון בהשתתפות גיבסון היה בבית הקפה מרקורי בדנוור, אשר היה אירוע משמעותי ומעצב. בשנת 2005, החלה ההסבה של גיבסון לכתיבת שירה במשרה מלאה, במקום משרת ההוראה בשיטת מונטסורי.  

 שירה 
לגיבסון תרומה מרכזית לחזרתם לתודעה של מופעי הספוקן וורד באמצע שנות ה-2000, כאשר סוניה רנה טיילור, דריק בראון, אניס מויגאני, פטרישיה סמית' ומרי אוליבר סיפקו השראה לכך. למרות פחד הבמה, לגיבסון הין סיבובי הופעות רבים. השירים של גיבסון פורסמו לעיתים קרובות בפלטפורמת "Button Poetry", פלטפורמה דיגיטלית להפצת שירת ספוקן וורד. השירה של גיבסון מתמקדת בנושאים כמו נורמות מגדריות, פוליטיקה, צדק חברתי ונושאים שקשורים לקהילת הלהט"ב. לאחר אבחון מחלת הסרטן, השירה של גיבסון החלה לעסוק גם בנושאים כמו דיכאון, מחלה, חיים ומוות. 

 יצירות בולטות 
ספרי שירה:

 בשנת 2008 פורסם ספר השירה הראשון של גיבסון, "Pole Dancing To Gospel Hymns" (ריקוד על עמוד לצלילי מזמורי גוספל).
 לאחר מכן יצאו לאור "The Madness Vase" ו-"Pansy", כולם בהוצאת "Write Bloody Publishing".
 "Take Me with You" – ספר ציטוטים וביטויים.
 "Lord of the Butterflies" (אדון הפרפרים), יצא לאור בשנת 2018.

אלבומים:

 "Yellowbird" – אלבום שמשלב מוזיקה עם ספוקן וורד.
 "Flower Boy" – מתמקד בנושא הפחד.
 "Truce" (הפסקת אש) – יצא לאור בשנת 2013.
 "Hey, Galaxy" – יצא לאור בשנת 2018.

בסך הכל, לגיבסון שבעה ספרי שירה ושבעה אלבומים. השירים של גבסון פורסמו לעיתים קרובות בפלטפורמת "Button Poetry", פלטפורמה דיגיטלית להפצת שירת ספוקן וורד. לגיבסון סיבובי הופעות רבים, למרות פחד הבמה. 

 אקטיביזם 
נוסף לשימוש בשירה ככלי לביקורת חברתית ופוליטית בנושאי מגדר וקהילת הלהט"ב, לגיבסון מעורבת בקבוצות פעילות חברתית רבות, לרבות הופעות באירועים של "Take Back the Night" המוקדשים למאבק באלימות נגד נשים. בנוסף, במשך כעשור,  גיבסון ו-Vox Feminista העלו יחד הופעות: "שבט הופעות של פמיניסטיות רדיקליות שמתמקדות בשינוי חברתי דרך מהפכה תרבותית". בשנת 2019, ג'יבסון והמפיקה שרה מג'יסי שיתפו פעולה עם הזמרת אנני דיפרנקו כדי להפיק קליפ לשיר "אמריקה, טעינה מחדש", הדן באלימות נשק בארצות הברית, בתקווה לעורר פעולה ישירה, התארגנות מודעת ושיחות מעמיקות יותר בין אנשים בעלי דעות שונות לגבי דרך אנושית ואכפתית להתקדם בה. לגיבסון גם עבודה משותפת עם התנועה הלאומית "הכוח למטופלים" (Power to the Patients) כדי להפעיל לחץ על בתי חולים לפרסם את מחירי הטיפולים שלהם ברשת.  

 פרסים והוקרה 
גיבסון זכתה ארבע פעמים באליפות דנבר גרנד סלאם לשירה דבוּרה. היא סיימה במקום הרביעי בתחרות ה-National Poetry Slam בשנת 2004, ובמקום השלישי בתחרות האישית של World Poetry Slam בשנים 2006 ו-2007. בשנת 2008, גיבסון הייתה הזוכה הראשונה בתחרות Women of the World Poetry Slam. בנוסף, גיבסון זכה פעמיים בפרסי הספרים של המו"לים העצמאיים, בשנת 2019 וב-2021. גיבסון הגיעה לגמר פרסי בחירת אתר גודרידס שלוש פעמים.

בספטמבר 2023 מונתה גיבסון לתפקיד המשוררת הלאומית הרשמית של קולורדו על ידי מושל המדינה, ג'ארד פוליס.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס המוזיקה במדיה של הוליווד2025השיר הטוב ביותר – סרט תיעודי"Salt then Sour then Sweet" מתוך Come See Me in the Good Light

 חיים אישיים 
 נישואים ומערכות יחסים 
לאחר שבע שנות זוגיות, גיבסון והמשוררת מייגן פאלי הודיעו על אירוסיהם באוגוסט 2022, ולאחר מכן נישאו.

 זהות מגדר 
גיבסון הזדהה כג'נדרקוויר והשתמש בכינויי גוף נייטרלים. רבים משיריו עוסקים בזהות מגדר, כמו "Swing Set" ו-"Andrew". בנוגע למגדר, גיבסון העירה "אני לאו דווקא מזדהה בתוך הבינאריות המגדרית. מעולם לא הרגשתי באמת כמו אישה ובוודאי שלא הרגשתי כמו גבר. אני מסתכל.ת על מגדר כעל ספקטרום ואני מרגיש.ה איפשהו על הספקטרום הזה, במקום שלא נוחת על אף אחד מהצדדים שלו"

בנוגע לכינוי, גיבסון הביע חיבה למגוון שמות, באומרם "השמות שיקירי קוראים לי שאני אוהב.ת שקוראים לי בהם: אנדראה. אנדרו. אנדי. אנדרסון. דרה. גיבי. גיב. גיבס. גיבה. סם. פיי. פאנג'י."

 מחלה ומוות 
בשנת 2016, גיבסון הצהיר כי הוא סובל ממחלת ליים כרונית מאז 2010 (לפחות), ודיבר על חווייתו כחולה בהתמודדות עם סבל פיזי וקושי בקבלת גישה לטיפול רפואי.

גיבסון אובחן כחולה בסרטן השחלות באוגוסט 2021. ב-2 באוגוסט 2022, ביטלה סיבוב הופעות מתוכנן עקב הישנות הסרטן. במאי 2023 הודיע על הישנות נוספת בפודקאסט We Can Do Hard Things עם גלנון דויל.

הסרט התיעודי "בואי לראות אותי באור טוב", עסק בגיבסון וברעייתה ותיעד את נישואיהן וכיצד התמודדו עם אבחנת הסרטן הסופני של גיבסון. הסרט, בבימויו של ריאן ווייט ובהפקתו של הקומיקאי טיג נוטארו, זכה בפרס הסרט האהוב בפסטיבל סאנדנס 2025.

גיבסון והמפיקות בפועל שרה בריילס וברנדי קרלייל. כתבו יחד שיר בשם "Salt Then Sour Then Sweet" עבור הסרט התיעודי.

גיבסון מתה מסרטן השחלות ב-14 ביולי 2025, בגיל 49, בביתה בלונגמונט, קולורדו.

 עבודות 
נכון ל-2025 טרם יצא לאור אוסף מהשירים של גיבסון בעברית. במוסף הספרות של עיתון "הארץ" בתאריך 4 בדצמבר 2017, מופיע תרגום לשיר "אנדרו" בתרגומה של יעל לוי-חזן.

 דיסקוגרפיה 
 "כדורים ופעמוני רוח" (2003)
 "נחיל" (2004)
 "כשהענף נשבר" (2006)
 "ציפור צהובה" (2009)
 "ילד הפרחים" (2011)
 "הפסקת אש" (2013)
 "היי גלקסי" (2018)

 ספרים 
 "ריקוד על עמוד לצלילי מזמורי גוספל" (2008, הוצאת Write Bloody)
 "אגרטל הטירוף" (2012, הוצאת Write Bloody)
 "פנסי" (2015, הוצאת Write Bloody)
 "קח אותי איתך" (2018, פלומה)
 "אדון הפרפרים" (2018, שירת כפתורים)
 "כיצד שירה יכולה לשנות את לבך" (עם מייגן פאלי, 2019, כרוניקל בוקס)
 "כדאי שתהיה ברק" (2021, שירת כפתורים)

 קישורים חיצוניים 

 Audio of "Andrew", "For Eli", "See-Through", "Walmart", "Swingset", and "Blue Blanket" (among others) on Indiefeed Performance Poetry Channel
 Video of Andrea Gibson from June 2009 at Da Poetry Lounge in West Hollywood, CA – on Poetry.LA

 הערות שוליים 

קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025