ג'ורג' סמאת'רס

ג'ורג' ארמיסטד סמאת'רס (באנגלית: George Armistead Smathers; 14 בנובמבר 1913 – 20 בינואר 2007) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית ממדינת פלורידה, שכיהן בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית – בבית הנבחרים בין השנים 1947–1951 ובסנאט בין השנים 1951–1969.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו, לימודיו ושירותו הצבאי 
סמאת'רס נולד באטלנטיק סיטי שבניו ג'רזי, ב־13 בנובמבר 1913, ללורה פרנסס (ג'ונס) ולבנג'מין פרנקלין סמאת'רס. משפחת סמאת'רס עברה במקור ממערב קרוליינה הצפונית לניו ג'רזי. אביו, פרנק סמאת'רס, שימש כשופט מדינתי, ואחיו, ויליאם סמאת'רס, ייצג את ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית. בשנת 1920 עבר פרנק סמאת'רס עם משפחתו למיאמי בפלורידה, כאשר ג'ורג' היה בן שש. סמאת'רס למד בתיכון מיאמי סיניור והצטיין בספורט.

לאחר שהשלים את לימודיו בתיכון, שכנע אותו אביו לוותר על מלגת פוטבול באוניברסיטת אילינוי וללמוד באוניברסיטת פלורידה, משום שסבר שבנו מתאים לקריירה ציבורית ולא לספורט, ושיהיה צורך בקשרים באוניברסיטה לטובת משרד עורכי הדין שלו. באוניברסיטת פלורידה שימש סמאת'רס כקפטן קבוצות הפוטבול והאתלטיקה, היה פעיל באגודת הסטודנטים Florida Blue Key, ונבחר לנשיא אגודת הסטודנטים ללא מתחרים. הוא נכנס להיכל התהילה של האוניברסיטה בשנת 1936, עם סיום לימודיו, ונכנס גם להיכל התהילה הספורטיבי של האוניברסיטה בשנת 1991.

לאחר שסיים את לימודי המשפטים בשנת 1939, נישא לרוזמרי טאונלי מאטלנטה וחזר למיאמי, שם כיהן כעוזר תובע פדרלי בשנים 1939–1942. במלחמת העולם השנייה התגייס לנחתים ושירת במשך 19 חודשים בזירת האוקיינוס השקט, בטייסת מפציצים קלים של הנחתים. הוא שרד נחיתת חירום לאחר שמטוסו נפגע מאש אויב. לאחר המלחמה חזר למיאמי ועבד זמן קצר בחקירות הונאה הקשורות למלחמה לפני שפנה לפוליטיקה.

 קריירה פוליטית 
 בבית הנבחרים 
לאחר המלחמה נבחר סמאת'רס לבית הנבחרים של ארצות הברית, שם ייצג את המחוז הרביעי של פלורידה בשנים 1947–1951, לאחר שבבחירות 1946 הביס את חבר הקונגרס המכהן  בפער של יותר מ־2 ל־1. הוא נחשב למנהיג דמוקרטי דרומי מתון, תומך נלהב במדיניות הנשיא טרומן ובדוקטרינת טרומן נגד התפשטות הקומוניזם. הוא קידם חקיקה שהפכה את הפארק הלאומי אוורגליידס לשמורת טבע לאומית, ותמך בתיקון ה־24 לחוקה שביטל את מס הגולגולת בבחירות פדרליות.

 הבחירות לסנאט ב־1950 
ב־1949 קרא לו הנשיא טרומן לבית הלבן ואמר לו:  פפר היה סנאטור ליברלי ותיק שתמך במדיניות של רוזוולט וביחסים טובים עם ברית המועצות, ואף שיבח את סטלין. עמדות אלו הפכו אותו לפגיע מבחינה פוליטית. סמאת'רס ניצל זאת ותקף אותו על תמיכתו בברית המועצות, בקומוניזם, בביטוח בריאות ממלכתי ובמדיניות התעסוקה השוויונית. הוא טען שפפר "מנותק מהציבור בפלורידה" ומייצג השקפות מנוגדות לאינטרסים הלאומיים. סמאת'רס ניצח בבחירות המקדימות הדמוקרטיות בפער של יותר מ־63,000 קולות וזכה בקלות בבחירות הכלליות. ניצחונו סימן את עלייתה של דרום פלורידה למוקד כוח כלכלי ופוליטי מרכזי, וסימן את הפעם הראשונה שסנאטור מכהן במדינה הובס בבחירות.

 עמדות בנושאי זכויות אזרח 
תנועת זכויות האזרח שלטה בזירה הפוליטית הדרומית בתקופתו של סמאת'רס. בפומבי התנגד להתערבות פדרלית בעניינים השורים להפרדה גזעית למעט נושאי זכויות הצבעה, אך קרא לציות לחוק. באופן אישי התנגד לרעיונות עליונות לבנה והאמין שהדרום ישתנה עם הזמן. ב־1956 חתם על "המניפסט הדרומי", מסמך שהתנגד לפסק דין בראון נגד מועצת החינוך שקבע את ביטול ההפרדה הגזעית בבתי הספר. למרות זאת, היה שותף לניסוח חוק זכויות האזרח של 1957, הצביע בעדו בשלב הסנאט אך התנגד לגרסה הסופית שלו לאחר השינויים.

לאחר משבר אוניברסיטת מיסיסיפי ב־1962, כתב:

הוא עודד את הנשיא לינדון ג'ונסון להעביר במהירות חוק זכויות אזרח מקיף, ואמר לו:  עם זאת, כשהחוק הובא להצבעה בסנאט – הוא הצביע נגדו. בעניין חוק זכויות ההצבעה של 1965, הוא הביע תמיכה עקרונית אך התנגד לנוסחו הראשוני, ובהמשך תמך בגרסה הסופית שביטלה מבחני קריאה ויישמה את התיקונים ה־14 וה־15 לחוקה.

 תפקידו בסנאט 
כישוריו הפרלמנטריים משכו את תשומת לבו של מנהיג הרוב לינדון ג'ונסון, שהכניס אותו למעגל הפנימי שלו ומינה אותו למזכיר סיעת הסנאט – התפקיד השלישי בחשיבותו. לאחר התקף הלב של ג'ונסון ב־1956, סמאת'רס שימש כמנהיג הרוב בפועל. הוא דחה את הצעת ג'ונסון להתמנות למצליף הסיעה והמליץ על מייק מנספילד – מה שהביא לכך שמנספילד ירש את ג'ונסון כמנהיג הסיעה, ולא סמאת'רס. בכל זאת, סמאת'רס שמר על מעמדו הרם וכיהן כיו"ר הוועדה הדמוקרטית לקמפיינים לסנאט במשך שש שנים.

הוא סייע להעביר את חוקי Medicare ו־Medicaid, את חוק אוויר נקי, יזם את הקמת רשות העסקים הקטנים, ועדת הסנאט לענייני זקנה, ואת תוכנית ה־IRA לחיסכון פנסיוני. כן היה אחראי לרפורמות בתחבורה ובהגירה ולחקיקה שהעבירה חגים פדרליים לימי שני – מה שיצר את סוף השבוע הארוך הנהוג כיום.

 "הסנאטור מאמריקה הלטינית" 
סמאתרס היה תומך עקבי בסיוע למדינות אמריקה הלטינית. הוא דגל בשיפור תברואה ותשתיות, הגברת הסחר והסיוע הכלכלי, ואף הציע להקים כוח צבאי משותף למדינות ארגון מדינות אמריקה (OAS). בשל פעילותו קיבל את הכינוי "הסנאטור מאמריקה הלטינית".

 המהפכה הקובנית 
ב־1948 פגש סמאת'רס את פידל קסטרו בכנס הפאן־אמריקאי בבוגוטה, קולומביה, וטען שקסטרו הודה בפניו בנטיות קומוניסטיות. מאז היה סמאת'רס מתנגד תקיף למשטרו ותומך מוקדם באמברגו כלכלי וצבאי על קובה. הוא היה הסנאטור היחיד שנכח לצד הנשיא קנדי בליל נאום הסגר הימי על קובה במשבר הטילים של 1962. הוא סייע לחוקק תיקון לחוק ההגירה שהעניק ויזות קבע לפליטים קובנים, ותמך ב־Operation Pedro Pan – מבצע להבאת יותר מ־14,000 ילדים קובנים לארצות הברית.

 "ברית למען הקדמה" 
סמאת'רס קיבל קרדיט על חלק מהרעיונות ששולבו ביוזמתו של קנדי – "הברית למען הקדמה", שכללה סיוע לתשתיות, חינוך, סחר ובנק הפיתוח הבין־אמריקאי. קנדי אמר עליו: 

 קשריו עם קנדי וניקסון 
סמאת'רס וקנדי נבחרו לקונגרס באותה שנה והפכו לידידים קרובים. סמאת/רס נשא את נאום ההצגה של קנדי בוועידה הדמוקרטית ב־1960 וניהל את קמפיין קנדי–ג'ונסון בדרום. גם ריצ'רד ניקסון היה בין חבריו; סמאת'רס חיבר בינו לבין ביבי רבוזו, ידידו הקרוב של ניקסון, ומכר לו את ביתו בקי ביסקיין – "הבית הלבן של פלורידה". ביל נלסון, חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם פלורידה בין השנים 2001 ל-2019, היה מתמחה קיץ במשרדו של סמאת'רס בשנים 1961–1962 ונשאר קרוב למשפחת סמאת'רס לאורך כל הקריירה שלו.

 לאחר הפרישה 
לאחר שפרש מהסנאט ב־1969, התגרש מרוזמרי ונישא לקרולין היידר. הוא עסק בשדלנות ובעסקים והצליח כלכלית. הוא תרם כ־2 מיליון דולר לשיפוץ הספרייה ההיסטורית של אוניברסיטת פלורידה (שנקראת כיום ספריית סמאת'רס), ותרם גם כ־10 מיליון דולר לאוניברסיטת מיאמי.

 מותו 
סמאת'רס נפטר באינדיאן קריק שבפלורידה, ב־20 בינואר 2007, בגיל 93, ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. במותו היה חבר הקונגרס האחרון שנותר בחיים שנבחר בשנות ה־40, והסנאטור האחרון שנותר בחיים מבין אלה שהחלו לכהן בשנות ה־50.

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:חיל הנחתים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מפלורידה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפלורידה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-1960
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-1968
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007