מרי וילינג בירד

מרי וילינג בירד (באנגלית: Mary Willing Byrd; 10 בספטמבר 1740 – מרץ 1814) הייתה בעלת אחוזה אמריקאית, אשת חברה ומשכילה, אשר נמנתה עם הדמויות הנשיות הבולטות בדרום שלוש עשרה המושבות בתקופת המעבר לעצמאות ארצות הברית. בגיל עשרים בלבד נישאה לויליאם בירד השלישי, ועם נישואיה הפכה אם חורגת לחמישה ילדים ונוטלת אחריות מלאה לניהול משק הבית והאחוזה המשפחתית וסטובר, שבמחוז צ'ארלס סיטי במדינת וירג'יניה. כבר בשנת נישואיה השנייה החלה לנהל את האחוזה הלכה למעשה, ובמהלך השנים ילדה עשרה ילדים נוספים, רכשה מוניטין כאישה בעלת תבונה מעשית ויכולת ניהולית יוצאת דופן. לאחר התאבדותו של בעלה בשנת 1777 נותרה לבדה בראש המשפחה, ונאלצה להתמודד עם חובותיו הכבדים ועם שימור הנכסים המשפחתיים. בתבונה רבה קבעה אלו מן הנכסים יימכרו ואילו יישמרו, על מנת לפרוע את החובות, לשמר את אחוזת וסטובר ולהבטיח את ירושת ילדיה.

במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית הוחרמו חלקים מרכושה על ידי הכוחות הבריטיים. כשפעלה להשבתם לרשותה, הואשמה על ידי מדינת וירג'יניה כי קיימה קשרים מסחריים עם האויב. וילינג השיבה בהרחבה במכתבים אל השלטונות, שבהם פירטה את נסיבות מעשיה והדגישה את נאמנותה למולדתה. לאחר בדיקה הוסרה ממנה האשמה, והתביעה נגדה בוטלה בטרם הגיעה לדיון משפטי.

 שנותיה הראשונות 
וילינג נולדה ב-10 בספטמבר 1740 בפילדלפיה, בתם של אן לבית שיפן וצ'ארלס וילינג, סוחר עשיר ואיש ציבור אשר כיהן כראש עיריית פילדלפיה בשנים 1748–1754. סבו של אביה, אדוארד שיפן, היה ראש העירייה השני של פילדלפיה בשנים 1701–1703, ודמות מפתח בעיצוב חיי הממשל העירוני בראשית ימי המושבות. משפחת וילינג נמנתה עם האליטה הכלכלית והתרבותית של העיר, ושילבה עושר מסחרי רחב היקף עם פעילות ציבורית ותרבותית ענפה. אחד מסנדקיה של מרי היה בנג'מין פרנקלין, אשר הקדיש לה תשומת לב אינטלקטואלית יוצאת דופן והעניק לה כתבים, נאומים ופרסומים פרלמנטריים מאירופה, חומרים שהשפיעו על התפתחות עולמה הרוחני וראיית עולמה המדינית.

 נישואיה וצאצאיה 
ממוזער|פורטרט של ויליאם בירד השלישי.
וילינג, אשר נישאה לקולונל ויליאם בירד השלישי ב-29 בינואר 1761, נטלה עמה לשם נישואיה את שם משפחתו והייתה למרי וילינג בירד. ויליאם בירד השני, אביו של בעלה, נמנה עם מייסדי העיר ריצ'מונד שבווירג'יניה, והוא אשר ייסד את אחוזת וסטובר, אחת האחוזות המרשימות והידועות בדרום שלוש עשרה המושבות. האחוזה, ששטחה הכולל הוערך בכ-179,440 אקר (0.73 קמ"ר), נודעה ביופייה ובתנובת אדמותיה, ועברה בירושה לוויליאם השלישי בשנת 1744, בהיותו בן תשע-עשרה בלבד. במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים (1754–1763) פיקד בירד על רגימנט וירג'יניה השני, ושירת את הכתר הבריטי בנאמנות. נאמנותו זו נותרה בעינה גם לאחר תום המערכה, והציבה אותו בשנים הבאות במתח מתמיד בין מחויבותו הקולוניאלית לבין רגשותיו כלפי מולדתו.

נישואיו הראשונים של בירד נערכו ב-14 באפריל 1748 עם אליזבת היל קרטר, בתו של ג'ון קרטר מאחוזת שירלי, מן המשפחות המיוחסות והמבוססות במחוז צ'ארלס סיטי, וירג'יניה. נישואים אלו חיזקו את קשרי משפחת בירד עם משפחות האצולה המקומיות. מנישואיהם נולדו חמישה ילדים:
 ויליאם (1749–1771) – שימש כלוטננט ברגימנט הבריטי ה-17 ולחם למען המלך ג'ורג' השלישי. נפטר בצרפת במהלך שירותו הצבאי או במסע לימודים.
 ג'ון קרטר (1751–?) – נישא למרי פייג', אלמנת ויליאם רנדולף מווילטון; לזוג לא נולדו ילדים.
 תומאס טיילור (1752–?) – נישא למרי ארמסד, בתו של ויליאם ארמסד מאחוזת הסה שבגלוסטר. שירת בדרגת קפטן בצבא הבריטי ונודע בקפדנותו ובנאמנותו לשירותו.
 אליזבת היל (1754–?) – נישאה שלוש פעמים: לג'יימס פארק ארלי, לרב ג'ון דנבר ולקולונל הנרי סקיפוורת'. דמותה שימשה גשר בין משפחות האצולה בדרום.
 פרנסיס אוטווי (1756–?) – שירת תחילה ב, אך עם פרוץ המהפכה האמריקאית הצטרף לשורות הצי האמריקאי. נישא לאן מומפורד והיווה סמל לשבר המשפחתי בין נאמני המלך לתומכי העצמאות.

אליזבת נפטרה ב-5 ביולי 1760. לאחר פטירתה נישא ויליאם בשנית לווילינג, אשר התגוררה עמו תחילה בפילדלפיה ושימשה אם חורגת לילדיו מנישואיו הראשונים. בשנת 1762 עברו בני הזוג לאחוזת וסטובר שבווירג'יניה, שהייתה מושבם המרכזי של בני בירד לדורותיהם. נישואיהם של מרי וויליאם הניבו עשרה ילדים:
 מריה הורסמנדן בירד (נולדה ב-26 בנובמבר 1761 בפילדלפיה) – נישאה לג'ון פייג' מאחוזת פייג'ברוק, מן המשפחות הראשונות בווירג'יניה.
 אנני (נולדה ב-25 במרץ 1763 בווסטובר) – לא נישאה ונשארה באחוזה לצד אמה.
 צ'ארלס וילינג בירד (נולד ב-8 באפריל או 8 באוקטובר 1765, נפטר באוגוסט 1766) – נפטר בינקותו.
 אוולין טיילור בירד (נולדה באוקטובר 1766) – נישאה לבנימין הריסון מאחוזת ברנדון, ובכך חיזקה את הקשר בין משפחות בירד והריסון.
 אביגייל (אבי) בירד (נולדה ב-4 בנובמבר 1767) – נישאה לשופט ויליאם נלסון.
 דורותי בירד (נולדה בפברואר 1769 ונפטרה באותו חודש) – נפטרה בינקותה.
 צ'ארלס וילינג בירד (נולד ב-26 ביולי 1770) – כיהן כשופט פדרלי במדינת אוהיו, נישא לשרה מיד ונודע באחריותו וביושרו הציבורי.
 ג'יין בירד (נולדה ב-17 בינואר 1773) – נישאה לקרטר באסט הריסון מאחוזת מייקוקס.
 ריצ'רד וילינג (נולד ב-27 באוקטובר 1774) – נישא תחילה ללוסי הריסון, בתו של בנימין הריסון מברנדון, ולאחר מותה לאמילי וילסון. היה חבר בית הנבחרים של וירג'יניה ונפטר באוקטובר 1815.
 ויליאם בירד – נישא לסוזן לואיס, בתו של אדיסון לואיס, והמשיך את השושלת במזרח וירג'יניה.

בירד השלישי שימש קצין בצבא הקולוניאלי האמריקאי, ודמותו ריכזה בתוכה את המתח שבין הנאמנות לבריטניה לבין הזדהות עם הרוח החדשה של העצמאות. חייו התאפיינו בשורה של תהפוכות כלכליות ונפשיות: נישואיו הראשונים תוארו כעגומים, עסקיו נקלעו לקשיים, והוא התקשה ליישב את נאמנותו לכתר עם ההקשר הפוליטי החדש. עם פרוץ מלחמת העצמאות מצא עצמו מנודה מחוג חבריו לשעבר, בעוד ששניים מבניו שירתו בצבא הבריטי ושאר משפחתו נטתה לתמוך בעצמאות. בראשית ינואר 1777 שם קץ לחייו, כשהוא מותיר אחריו חובות כבדים, אחוזה רבת היקף ואלמנה צעירה עם ילדים קטנים. בעת פטירתו העסיקה אחוזת וסטובר כמאה עבדים. בשנת 1782, בגיל 42, נותרה וילינג לבדה, מופקדת על שמונת ילדיהם שנותרו בחיים. באצילות ובנחישות דאגה לחינוכם ולהשכלתם של ילדיה, שמרה על שלמות האחוזה ועל מעמד המשפחה בקרב החברה הווירג'ינית של תקופתה, ונודעה כאחת הנשים הבולטות בדרום ארצות הברית במאה ה-18.

 אחוזותיה ונכסיה 
ממוזער|250px|אחוזת וסטובר, מחוז צ'ארלס סיטי, וירג'יניה.
לאחר מות בעלה, ניהלה וילינג את אחוזות המשפחה, בהן את אחוזת וסטובר שבמחוז צ'ארלס סיטי ואת אחוזת באקלנד, במטרה לפרוע את חובותיו של בעלה ובד בבד לשמור על חלק מנכסי המשפחה בירושה לעשרת ילדיהם. וילינג נקטה מדיניות כלכלית מושכלת: היא מכרה אדמות במערב, נכסים עירוניים בריצ'מונד ובוויליאמסבורג ונכסים נוספים, אך הצליחה להחזיק בידיה את השליטה באחוזת וסטובר, הנכס המרכזי והסמלי של משפחת בירד במחוז צ'ארלס סיטי.

 המהפכה האמריקאית 
במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית שמרה וילינג על עמדה נייטרלית ככל האפשר, אף על פי שעמדה בקשרים משפחתיים וחברתיים הדוקים עם גורמים בריטיים ולויאליסטים. בינואר 1781 הגיע לאחוזת וסטובר כוח בריטי בפיקודו של הבריגדיר גנרל בנדיקט ארנולד, בעלה של בת-דודתה, מרגרט ("פגי") שיפן ארנולד, אשר השתמש באחוזה כבסיס תכנון למתקפה על העיר ריצ'מונד שבמרחק כ-40 קילומטרים צפונה לאורך נהר ג'יימס. במהלך שהותו באחוזה גייס ארנולד תומכים מקומיים מקרב הטורים, כדי לספק מודיעין ולסייע בכוח הלחימה. אותה עת שירתו בני משפחת בירד בשני המחנות, הבריטי והאמריקאי, דבר ששיקף את הפילוג העמוק ששרר בקרב בני האצולה בדרום.

מקורות בני התקופה מתארים את ארנולד כאיש כריזמטי אשר ניסה לפתות את תושבי וירג'יניה לשוב ולתמוך במלך, בעוד וילינג תוארה כ"מארחת חביבה" שתחזקה קשרי מכתבים מנומסים עמו גם לאחר עזיבתו את המקום. ב-4 בינואר 1781 הוביל ארנולד כוח בן כ-800 חיילים צפונה לריצ'מונד, והשאיר כוח שמירה באחוזת וסטובר. בעת שהותו של הכוח הבריטי באחוזה הוחזקה וילינג בקומה העליונה של הבית, ולפי עדויות אחדות הסתתרה בחדר סודי שבקומה השלישית. חייליו של ארנולד פשטו על הבית, עיינו במכתביה הפרטיים ובזזו את רכושה. כמו כן הרסו את שדותיה, את משתלת הצמחים ואת גדרות האחוזה, הרגו ראשי בקר, החרימו שלושה סוסים, 49 עבדים ושתי מעבורות. ב-8 בינואר שב ארנולד לווסטובר, ומספר ימים לאחר מכן פשטו כוחותיו על אחוזת ברקלי, ביתו של בנג'מין הריסון החמישי, שם בזזו את רכוש הפנים, פגעו במשק החי ולקחו עמם כ-40 עבדים.

כאשר ניסתה וילינג להשיב את רכושה שהוחרם, הואשמה בשנת 1781 על ידי מדינת וירג'יניה בסחר עם האויב. היא הגנה על עצמה במכתב מפורסם שכתבה למושל תומאס ג'פרסון, ובו כתבה: "אני מאחלת טוב לכל אדם, ולאמריקה בפרט. מה אני אם לא אמריקאית? כל ידידיי וקרוביי באמריקה; כל רכושי כאן, וכי אוכל לרצות רעה למקום שבו טמון כל עתידי?". המשפט נדחה שוב ושוב ולבסוף לא התקיים. אחוזת וסטובר עברה שלוש פעמים במהלך המלחמה מידי הכוחות הבריטיים בראשות ארנולד ולורד צ'ארלס קורנווליס לידיהם של כוחות צבא ארצות הברית.

 שיקום האחוזה ופעילותה המאוחרת 
לאחר תום המלחמה פעלה וילינג לשיקום אחוזת וסטובר והשבתה לתפארתה הקודמת. הגנר הצרפתי פרנסואה-ז'אן דה שסטליה שביקר במקום בשנת 1782 כתב כי האחוזה "עולה על כולן בהדר הבניין, ביופי מיקומה ובהנאות החברה". וילינג הרחיבה את הפעילות הכלכלית באחוזה, ניהלה משק מבוסס עבדים והקימה משקים קטנים נוספים לאורך נהר ג'יימס שהניבו רווחים ניכרים.

 בערוב ימיה ומותה 
מרי וילינג בירד הלכה לעולמה במרץ 1814 ונקברה בבית העלמין של כנסיית וסטובר העתיקה, לצד בעלה ויליאם בירד השלישי. לאחר מותה נמכרה אחוזת וסטובר בשנת 1814.

בשנת 2007 הונצחה דמותה על ידי ספריית וירג'יניה במסגרת תוכנית "נשים וירג'יניות בהיסטוריה", כהוקרה לתרומתה לשימור נכסי התרבות, הכלכלה והחברה בדרום ארצות הברית בתקופה שלאחר המהפכה.

קישורים חיצוניים


 הערות שוליים 

קטגוריה:המהפכה האמריקאית: אישים
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:ילידות 1740
קטגוריה:נפטרות ב-1814