נמיית כיס ברונזית

נמיית כיס ברונזית (שם מדעי: Dasyurus spartacus; מוכרת גם בשמה הרשמי האוסטרלי: קיול ברונזה) היא מין של טורפת כיס בסוג נמיית כיס שאנדמית לדרום גינאה החדשה. נמייה זאת בעלת טווח התפוצה המצומצם ביותר מבין המינים בסוג, ואחת משתי הנציגות של הסוג שאנדמיות לגינאה. היא נחשבת ליונק-טורף הגדול ביותר ששרד בגינאה החדשה.
גילוי
עד גילויה של נמיית הכיס הברונזית, נמיית הכיס הניו-גינאית נחשבה לנציגה היחידה של הסוג באי, ושלוש משלחות מחקר שביקרו בדרום גינאה בראשית ואמצע המאה ה-20 לא מצאו כל עדות לקיומו של מין נוסף. בין 1972 ל-1973, נאספו חמש דגימות של נמיות כיס מדרום גינאה (3 זכרים ו-2 נקבות), והן נחשבו בתחילה לאוכלוסייה לא-ידועה של נמיית כיס מערבית. הדגימות הוכרו כשייכות למין נפרד רק בשנת 1988, לאחר בדיקה מדוקדקת של הזואולוג סטיבן ואן דייק שעבד במוזיאון קווינסלנד.

ואן דייק העניק למין החדש את השם המדעי Dasyurus spartacus שפירושו בלטינית "שעיר הזנב של ספרטקוס", ונועד לדבריו לציין את האופי המשותף של נמיית הכיס וההגלדיאטור התראקי המפורסם: כוח יוצא-דופן, לחימה עקשנית, והקזת דם היריב.

מאז האיסוף הראשון בשנות ה-70, הנמייה נלכדה לעיתים נדירות יחסית בטבע. בשנת 1991 נאספו ארבע דגימות, ובסקר נרחב בשנת 2006 שהתפרס על פני שבעה שבועות וכלל פריסת 100 מלכודות מדי לילה, נלכדו בסופו של דבר רק 12 נמיות.
תיאור
הנמייה הברונזית היא כיסאית בינונית עם גוף קומפקטי ועגלגל. היא נבדלת מנמיות הכיס האחרות בחוטמה הצר והמחודד, באוזניה הקטנות ובבוהן המקוצרת שלה. הפרווה שלה בצבע ברונזה עמוק עד חום שזוף או שוקולדי, עם כפות וצלעות זהובות, גחון קרמי חיוור וזנב שעיר ושחור. פניה שחרחרות, ולחייה וצווארה נוטים ללבן חיוור. בין המצח לגב, יש סדרה של כתמים לבנים קטנים שפזורים בצורה אקראית עם קוטר מרבי של 6.5 מ"מ, והם נעדרים מהכפות, הזנב והגחון. אורך ראשה וגופה של הנמייה הברונזית 30–38 ס"מ ואורך זנבה 25 ס"מ. היא בהירה וגדולה במקצת מנמיית הכיס הניו-גינאית.
תפוצה וביולוגיה
הנמייה הברונזית אנדמית לדרום גינאה החדשה, באזור האקולוגי סוואנות טרנס-פליי שנמצא בשפלה הדרומית הגדולה; היא הכיסאית היחידה שאנדמית לאזור זה (כיסאים אחרים באזור מצויים גם באוסטרליה או ברחבי גינאה). טווח התפוצה שלה מצומצם למדי ונמצא על גבול פפואה-אינדונזיה. אף על פי שהנמייה לא נצפתה מעבר לנהר טיס, ישנה סבירות שטווח התפוצה שלה מתרחב צפונה עקב בית גידול מתאים.

בית הגידול של הנמייה מורכב מסוואנה טרופית גשומה שמנוקדת ביערות דלילים, והיא חיה לרוב בשפלות ברום 60 מטר מעל פני הים, עד רום 200 מטר לכל היותר. בית הגידול השפלתי שלה חווה מדי שנה הצפות נרחבות במהלך העונה הגשומה, וגורם לנמיות ולטרפן להתקבץ על איי אדמה גבוהים.

הנמייה הברונזית פעילה בשעות הלילה וניזונת ממכרסמים, כיסאים קטנים, זוחלים, עופות וחסרי חוליות. היא מסוגלת לטפס על עצים בעת הצורך ועשויה לפלוש ללולים ולטרוף תרנגולות. הנמייה מתרבה ככל הנראה עונתית, ותוחלת החיים הממוצעת שלה עומדת על 3 שנים בטבע. מעבר לכך, אין מידע אודות אורח חייה.
מצב שימור
נמיית הכיס הברונזית מסווגת על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון (NT), בשל טווח תפוצת מוגבל למדי (סביבות 26,600 קמ"ר), ואומדן אוכלוסייה משוער של פחות מ-10,000 נמיות בוגרות. בהתחשב במגמות האוכלוסייה של קרובתה המערבית מאוסטרליה, סביר להניח שגם הנמייה הברונזית חווה ירידה מתמשכת במספרים.

הנמייה הברונזית מאוימת מצד אובדן בית גידול בעקבות התפשטות צמחים פולשים ושינויים במשטרי אש. בנוסף, היא מושפעת לרעה גם משיטות הציד של התושבים המקומיים: הכלבים שבהם התושבים עושים שימוש רב לצורך מעקב ואיתור חיות בר, נתקלים לעיתים קרובות בנמיות במהלך שיטוט בסוואנה והורגים אותם. חתולי פרא הפכו גם הם לאיום משמעותי באזור הסוואנה.

נמיית הכיס הברונזית מצויה בשני אזורים מוגנים: הפארק הלאומי ואסור ראווה בירו בצד האינדונזי, ואזור הניהול טונדה בפפואה. נדרשים מחקרים נוספים אודות הביולוגיה, התפוצה והאיומים המרחפים על הנמייה.
קישורים חיצוניים

 תמונה של נמיית כיס בטבע.
  תמונות ומידע מפורט על נמיית כיס ברונזית.
הערות שוליים

קטגוריה:נמיות כיס