רובר מרל

רובר מרל (בצרפתית:Robert Merle,  29 באוגוסט 1908 – 27 במרץ 2004) היה סופר צרפתי, מחזאי מתרגם וביוגרף שנודע בעיקר בזכות 24 רומנים שהוא כתב ושחלקם עובדו לקולנוע ולטלוויזיה ותורגמו לשפות רבות.
הרומנים שלו נוקטים לעיתים קרובות במבט ביקורתי על החברה, על המדע או אף על ההיסטוריה. עם הידועים ביותר נמנים "Malevil" (מאלוויל), "Les Hommes protégés"  (הגברים המוגנים)
, "Un animal doué de raison" (חיה חושבת) ו"Week-end à Zuydcoot" )(סופשבוע בזוידקוט) שזיכה את המחבר ב-פרס גונקור בשנת 1949.
הוא כתב גם את סאגה ההיסטורית Fortune de France בשלושה עשר כרכים על התולדות צרפת בימי הביניים וברנסאנס. ספר זה נכתב בשפת התקופה, מותאמת לקוראים העכשוויים. הם נמכרו בשישה מיליון עותקים.

קורות חייו
ילדות וצעירות
רובר ז'אן ז'אק מרל נולד ב-1908 ביישוב תבסה, קרוב לגבול תוניסיה, במשפחה של פייה-נואר ב-אלג'יריה הצרפתית
סבו היה אחד מהאיכרים העניים ממחוז קנטל שבחבל אוברן שנשלחו בימי נפוליאון השלישי להתיישב באלג'יריה.
אביו פליקס מרל (1915-1871) שירת כקצין מתורגמן בצבא הצרפתי. הוא שלט על בורייה בשפה הערבית הספרותית וכן בניב המקומי, ואחר כך עבד כמתורגמן בבתי משפט. במלחמת העולם הראשונה ב-1915 הוא השתתף בקרבות הדרדנלים, לקה בטיפוס הבטן, הוחזר למרסיי ומת בעקבות המחלה. מותו פגע קשות בפרנסת המשפחה.
מרל שהתייתם בגיל שש עבר עם אמו, אז'ני בת לבית אולאנייה,  לפריז שם למד בשלושה בתי ספר תיכוניים, בהם סבל מהפערים החברתיים.
אחרי התיכון מישלה בוואנב למד מרל במכינה הספרותית של התיכון לואי הגדול, סיים בסורבון את התואר הראשון בפילוסופיה ווב-1933 הוסמך להוראת השפה והספרות האנגלית. הוא סיים גם דוקטורט בספרות עם עבודה על אוסקר ויילד.
בהמשך לימד אנגלית בבתי ספר תיכוניים בבורדו, מרסיי ובניי-סור-סן בה התוודע לז'אן-פול סארטר שלימד פילוזופיה.

פעילותו האקדמית ומלחמת העולם השנייה 
בימי מלחמת העולם השנייה גויס מרל לצבא צרפת וצורף כקצין קישור ומתורגמן לכוח המשלוח הבריטי. בשנת 1940, הוא השתתף בפינוי דנקירק בחוף זוידקוט - אותו כינה "הגרלה עיוורת ומתועבת" - ונלכד על ידי הגרמנים. מרל נלקח בשבי לסטלאג VID בדורטמונד, ונמלט, אך נתפס מחדש במכס הבלגי. הוא שוחרר לצרפת ביולי 1943.קיבל מאוחר יותר את העיטור הצרפתי "הצלב ללוחם"

לימים שיתף את חוויותיו בכיס דנקירק בסרט תיעודי לפי תסריט של אנרי דה טורן כמו כן כתב ברומן שלו "סופשבוע בזיידקוט".
בשובו לצרפת, התיישב זמן מה בסרלה לה קנדה בה ערך תיקונים בתזה שלו על אוסקר ויילד וכתב את המחזה "פלמינאו" שעובד על ידי ג'ון ובסטר ב-1950.

בשנת 1944 הוא התמנה למרצה לאנגלית והחל מ-1949 כפרופסור באוניברסיטת רן. הוא ייסד שם תיאטרון סטודנטים שבו העלה מחזות של אוסקר ויילד. הלהקה נקראה "הקומיקאים הצעירים", שכולם הפכו בהמשך למקצוענים. פרט לרומנים כתב מרל מחזות, אחד מהם על ההתנקשות באנרי, דוכס גיז

לאחר מכן כיהן כפרופסור באוניברסיטת טולוז, בקאן וברואן. ולימד אף באוניברסיטת אלג'יר אחרי שאלג'יריה  השיגה את העצמאות מצרפת בעקבות מלחמת שחרור עקובה בדם. אחר כך היה פרופסור באוניברסיטת נאנטר בה נקלע לאירועי מאי 1968. חוויה אחרונה זו היוותה השראה לרומן שלו Derrière la vitre "מאחורי הזכוכית". נוכח המהומות ביקש חופשה על מנת להתמסר לספרות.

הקריירה הספרותית
ב-1949 זכה מרל בפרס גונקור (עם תשעה קולות מתוך עשרה שופטים) על הרומן הראשון שלו "סופשבוע בזוידקוט".
הכומר  בזוידקוט  שהיה נסער מהספר שרף את  אותו בפומבי, אסר על מכירתו וניסה לחקור כמה נשים מן היישוב ששימשו השראה לסופר.

"פלמינאו", מחזה שכתב מרל ב-1951 בישר לפי לואי אראגון 
ב-1952 - את יסודות ספרו הבא "המוות הוא מלאכתי" שעובד לקולנוע בשנות ה-1970  והתבסס על תחקיר מעמיק.  
עלילת הספר מתמקדת בדמותו של רודולף לאנג, שהוא "יצירה מחדש מעובה ודמיונית של חיי רודולף פרנץ הס", שנכתבה אחרי פרסום זיכרונות של הס עצמו ("המפקד של אושוויץ מדבר") ואחרי שמרל התוודע לראיונות שניהל עם הס הפסיכולוג האמריקאי גוסטב מ. גילברט בתא בימי משפטי נירנברג.  כמו כן לפי  מסמכי המשפט הגיע לידי מרל תיאור מדוקדק של  מפעל המוות  באושוויץ.
מרל חקר את ארכיון של משפט נירנברג למשך ארבעה חדשים וקרא את המסמכים בגרמנית, שפה שהוא למד לדבר בה בעת שבי בגרמניה.

הרומן של מרל "Un animal doué de raison" (בעל חיים מחונן) היה סטירה חריפה נגד המלחמה הקרה שקיבלה השראה  מחקריו של ג'ון לילי על הדולפינים והמשבר קובה

ההקשר הסוציו-פוליטי של שנות ה-1970-1960 מסביר את בחירת הנושאים של הספרים "האי" (1962)  "מאלוויל" (בעברית:"טירת מאלוויל"), ספר פוסט-אפוקליפטי  צ-1972 ו"הגברים המוגנים", גם כן ספר פנטסטי ומדע-בדיוני מ-1974. 
תהליך היצירה ניזון מהאילוצים הכלכליים, הפוליטיים והתרבותיים שנכפו על גיבוריו.

סדרת הספרים Fortune de France היא פרסקו היסטורי המכסה תקופה שבין 1547 ל-1661 וכוללת יסודות אוטוביוגרפיים רבים, כולל בבחירת שמות היישובים שבהם מתרחשת העלילה.

התגייסותו הפוליטית
ב-1977 הצטרף מרל למפלגה הקומוניסטית הצרפתית אולם כעבוד שנתיים התחיל להתרחק מעמדותיה בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן (1989-1979). 

ב- 7 ביוני 1967 חתם מרל על קול הקורא של הוועד הצרפתי לסולידריות עם ישראל, לצד אישים כמו רובר בדינטר, רמון ארון, מרסל אשאר, מרסל אמה, איב מונטאן, מישל פיקולי,ולרי ז'יסקאר ד'אסטן ופרנסואה מיטראן.

חייו האישיים
רובר מרל היה נשוי שלוש פעמים ונולדו לו שישה ילדים.
אשתו השלישית, המתרגמת מגלי מרל,  מורה לאנגלית ומתרגמת. היא שמה קץ לחייה.  

רובר מרל  מת מהתקף לב בגיל 95 במרץ 2004 בביתו בלה מלמזון בגרורובר במחוז איוולין. הוא נקבר בבית הקברות של אגיון במחוז
לוט וגארון. אחד מבניו אוליבייה מרל (יליד 1957) מרל הוא פרופסור לגאולוגיה ומחבר רומנים.
בן אחר, פייר מרל, כתב ביוגרפיה של אביו.

ספרים
 רומנים 
רוברט מרל הושפע עמוקות מהמלחמה ומהשבי שלו בין השנים 1940 ל-1943. זאת הסיבה מדוע רבים מהרומנים שלו עוסקים בפחד מכליאה ומלחמה. יתר על כן, רבות מהדמויות ברומנים שלו שואבות השראה ממשפחתו, מחבריו ומחייו האישיים.

1949: Week-end à Zuydcoote  סוף שבוע בזוידקוט   - זכה בפרס גונקור): ליד דנקירק, תחת מצור הגרמנים במאי-יוני 1940, חייל צרפתי מנסה לצאת עם כוחות בריטים כדי להגיע לאנגליה

1952: La mort est mon métier המוות הוא מקצועי : רומן היסטורי בהשראת הביוגרפיה של רודולף פרנץ הס, מפקד מחנה ההשמדה  אושוויץ 

 1962: L'Île " האי " (פרס האחווה), בהשראת מורדי הבאונטי: קבוצת מורדים מוצאת מקלט באי ומנסה לארגן שם חברה.
זכה ב prix de la Fraternité  (פרס האחווה)
 1967:Un animal doué de raison  "חיה חושבת": רומן מדע/פוליטי על ההבדלים בין בני אדם לבעלי חיים 

1970 : Derrière la vitre - מאחורי הזכוכית: תיאור בדיוני של יום בחייהם של כשלושים איש באוניברסיטת פריז-נאנטר, שחלקם תופסים את חדר מועצת הסגל ב-22 במרץ 1968. הספר הואשם על ידי חלק המבקרים כ"ספר מוטה נגד אירועי המחאה של מאי  68,ושהוא טועה בצד של אירוניה מוגזמת" אולם וזכה לשבחי מבקרים אחרים על התצפית החדה לגבי חיי היומיום של הדמויות .

1972: Malevil "מאלוויל": קהילת ניצולים, המסתתרת בטירה לאחר מלחמה גרעינית 

 1974: Les Hommes protégés "הגברים המוגנים": מספר על שליטה פתאומית של הנשים אחרי מגפת דלקת מוח שפגעה באופן בלעדי במספר גדול של גברים  

1976: Madrapour "מדראפור": על הרפתקתם של נוסעי מטוס בלתי מאויש בטייסים, נחשב למטאפורה מטאפיזית  למעבר לעולם הבא.

1977 : הכרך הראשון מבין שלושה עשר של "Fortune de France", האחרון שבהם פורסם ב-2003.

1986:Le jour ne se lève pas pour nous  "היום לא מתחיל בשבילנו": על חייהם של צוללנים.

1987: L'Idole  - האליל  : באיטליה של המאה ה-16, אישה צעירה  מהמעמד הבינוני הנמוך הופכת לגבירה הנסחבת על ידי תשוקות סותרות.

1989 : Le Propre de l'homme"  "צביון האדם ":מספר על האתגר של מדען המגדל שימפנזה בחיק המשפחה, ומלמד אותו את שפת סימנים כדי להוכיח שיש לו סוג של אינטליגנציה.

2013:Dernier été à Primerol "קיץ אחרון בפרימרל", יצירה שלא פורסמה בעת חייו של סופר, והופיעה עם אחרית דבר מאת פייר מרל (סוציולוג)|פייר מרל, בהוצאת  Éditions de Fallois . טקסט זה, יצירתו הספרותית הראשונה של רובר מרל, נכתב במהלך שביו בגרמניה בשנים 1943-1942. אחרית הדבר שופכת אור על מקור הטקסט, הקשר שלו לשביו של המחבר וההקשר ההיסטורי.

 סדרת  Fortune de France "פורטון דה פראנס" 
כוללת 13 כרכים בעלי נושא היסטורי: 
Fortune de France 
En nos vertes années - בשנותינו הירוקות
Paris ma bonne ville  - פריז העיר הטובה שלי
Le Prince que voilà  - הנסיך שלפניכם 
La Violente Amour  -  
La Pique du jour  
La Volte des vertugadins 
L'Enfant-Roi - הילד-מלך
Les Roses de la vie -הוורדים של החיים
Le Lys et la Pourpre -  
La Gloire et les Périls
Complots et Cabales  
Le Glaive et les Amours

מדיה אמנותית על דמותו ולפי יצירתו
קולנוע וטלוויזיה
1964 - הסרט הצרפתי Week-end à Zuydcoote   סוף שבוע בזוידקוט - עיבוד לפי הרומן שלו בבימוי אנרי ורניי ובכיכובו של ז'אן-פול בלמונדו
1973 - הסרט "יום הדולפין " הופק על ידי הבמאי מייק ניקולס לפי הרומן Un animal doué de raison 

1977 - הסרט הגרמני Aus einem deutschen Leben  (עיבוד קולנועי של הבמאי תיאודור קוטולה לפי הספר "המוות הוא מקצועי"

1981 - לפי הספר  "מאלוויל " כריסטיאן דה שאלונז' ביים סרט עלילתי צרפתי בעל אותו השם,  וב-2010   הופק גם סרט טלוויזיה על ידי דני מאלוואל.

ספריו בתרגום לעברית
1983 - "טירת מאלוויל" בהוצאת ספריית מעריב, בתרגומו של אביטל ענבר

קישורים חיצוניים

Michel Schmitt art. Robert Merle en Encyclopedia Universalis on line


הערות שוליים

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מתרגמים צרפתים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס גונקור
קטגוריה:צרפתים ילידי אלג'יריה הצרפתית
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צרפתים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בורחים מכליאה על ידי גרמניה הנאצית