שמן מרולה

שמן מרולה ( מופק מגרעיני פרי עץ המרולה (שם מדעי:Sclerocarya birrea) ממשפחת האשחריים.

העץ הוא עץ אפריקאי קדום וחשוב מבחינה אקולוגית, תזונתית ותרבותית.
ממוזער|300px|שמאל|פירות המרולה מבשילים על הקרקע
העץ גדל באופן טבעי באזורי סוואנה חמים עם עונות יבשות וממוזגות - בדרום ובמזרח אפריקה.

המרולה נשתל באופן ניסיוני גם באוסטרליה, הודו, דרום אמריקה ובישראל. אזורי הנגב והערבה נמצאו מתאימים לגידול עץ המרולה.

השמן מיוצר בשיטות שונות כשכולן שואפות לשמר במידה מרבית את המרכיבים הפעילים בשמן.

שמן מרולה, בנוסף להיותו מוצר בתעשיית הקוסמטיקה, נבדק גם כפוטנציאל לחומר גלם לתעשייה כתחליף לשימוש בדלקים מאובנים (נפט, דיזל) וזאת בשל היותו קל לעיבוד כימי ויצורו אינו מזהם את כדור הארץ.
שמאל|250px|ממוזער|כבישת שמן מרולה עם מכתש ועלי

 תהליך ייצור שמן מרולה 
עץ המרולה מניב פירות צהובים-כתומים (בגודל שזיף) המבשילים בעונת הקיץ.

הפירות נושרים על הקרקע ונאספים לצורך הכנת משקאות או תוספי מזון ולהפקת שמן.

בכל פרי יש 1–3 גלעינים קשים ובתוכם נמצאים זרעים קטנים. הגלעינים נשטפים ועוברים ייבוש בשמש או באוויר חם.

לאחר הייבוש מפצחים את הגלעינים ומוציאים את הזרעים הלבנים שבתוכם.

הריסוק וכבישה יכולים להיעשות בכמה אופנים:
 בכבישה קרה: מרסקים את הזרעים וכובשים אותם בטמפרטורה של עד 45° כדי לשמור על הוויטמינים, חומצות השומן ונוגדי החמצון.

מתקבל שמן צלול בצבע צהוב וריחו עדין. השמן עובר סינון ואין שימוש בכימיקלים או בחימום.
 שיטה המקובלת בתעשייה לייצור כמויות גדולות של שמן והיא בשימוש בממסים נוזלים אורגניים: גורסים את הזרעים לחלקים קטנים, מוסיפים את החומר הממיס הכימי שהוא הקסן או אתנול. השמן נשאב מתוך חלקיקי הזרע הקטנים אל הממס ומתקבלת תערובת שמן מרולה עם הממס. בתהליך ההמסה החימום הוא60°-80°, לאחר מכן מסננים את התערובת ומאדים את הממס. הממס מתאדה ונותר שמן נקי.
בשיטה זו ניתן להפיק כמות גדולה יותר של שמן אך תכולת הוויטמינים הנשמרים קטנה יותר. ניתן לנצל את שאריות הזרעים שלא ניתן לסחוט כמזון לבהמות, לדשן אורגני ובתעשיית הקוסמטיקה.
 שיטה מתקדמת להפקת שמן מרולה היא בטכנולוגיה מיצוי פחמן דו-חמצני CO2 בטמפרטורה 2° והיא נעשית גם במפעל בישראל וכך שומרים על הרכיבים הביולוגים של השמן, על הוויטמינים, חומצות השומן ופוליפנולים יותר משיטות הכבישה הקרה והממסים. שיטה זו יקרה ודורשת השקעה בציוד טכנולוגי מיוחד.
 המרכיבים הכימיים של השמן 
 חומצות שומן בלתי רוויות:

70%-80 מהשמן הוא חומצה אולאית (אומגה 9). להשוואה: שמן זית 70%-80, שמן ארגן 43%-49, שמן רוז-היפ 12%-20

4%-5 מהשמן הוא חומצה לינולאית (אומגה 6). להשוואה: שמן זית 7%-15, שמן ארגן 30%-37, שמן רוז-היפ 40%-55
 חומצות שומן רוויות:
9%-12 מהשמן חומצה פלמיטית (אומגה 0)

5%-8 מהשמן חומצה סטארית
 נוגדי חמצון: פנולים
 ויטמינים: ויטמין E וויטמין C
 חומצות אמינו (כמו ארגינין-L)

 שימושים בשמן מרולה 
 לחומצות השומן לינולאית, אולאית ופלמיטית יש יכולת שיקום, הגנה ולחות לעור. שמן מרולה נספג בקלות בעור ומשמש כקרם לחות לפנים. ניתן להשתמש בו ישירות על העור. ניתן גם לשלב את השמן במוצרים קוסמטיים כמו קרמים, סרומים ושמנים לפנים.
 ויטמין E והפנולים שבשמן הם נוגדי חמצון ומסייעים להגנה מפני רדיקלים חופשיים. כמו כן יש לשמן מרולה תכונות של אנטי-דלקתי ואנטי-בקטריאלי ובכך יכול להרגיע עור מגורה.
 שמן מרולה מזין את השער, נותן ברק ומפחית קצוות מפוצלים.

 ייצור שמן מרולה ותוצריו בישראל 
החברה המרכזית והמובילה בישראל בתחום גידול עצי מרולה, מחקר וייצור שמן ותוצריו היא חברת "מרולהלאב" (MarulaLab). החברה נמצאת ברמת הנגב ומייצגת את מגדלי עצי המרולה בישראל. מטעי המרולה נמצאים בחוות בדרום הארץ (חוות זוהר המדבר, רמת נגב).

חברת "מרולהלאב" מפיקה שמן בשיטת מיצוי פחמן דו-חמצני סופר קריטית. החברה מייצרת גם מוצרי קוסמטיקה המבוססים על שמן מרולה ותוספי מזון לחיות.

לחברה זו יש שיתופי פעולה עם חברות נוספות לשיווק שמן מרולה.

 ראו גם
 מרולה

 הערות שוליים 

מרולה
קטגוריה:קוסמטיקה