מייקל הכטר

מייקל הכטר (אנגלית Michael Hechter) הוא סוציולוג אמריקאי ופרופסור למדע המדינה באוניברסיטת אריזונה סטייט. הוא פרופסור אמריטוס לסוציולוגיה באוניברסיטת וושינגטון.

הכטר נודע לראשונה בזכות מחקריו בתחום הניתוח ההיסטורי - השוואתי. ספרו " קולוניאליזם פנימי: הפריחה הקלטית בפיתוח הלאומיות הבריטית, 1536-1966" (1975; 1998) הציג ניתוח מבני חברתי של הלאומיות - בניגוד להסברים תרבותיים פופולריים לתופעה באותה תקופה - והיה אחד המחקרים הראשונים מסוג זה שהשתמשו בניתוח סטטיסטי רב-משתני. הוא נחשב לאחד הספרים הטובים ביותר של המאה ה-20 על ידי האגודה הסוציולוגית הבינלאומית.

הוא פיתח את תאוריית הבחירה הרציונלית כדי להסביר סדרה של בעיות מקרו-סוציולוגיות, כולל לאומיות, הקמת מדינה, פעולה קולקטיבית וסדר חברתי. סוגיות אלו מנותחות בספרים "המיקרו-יסודות של המקרו-סוציולוגיה" (1983), "עקרונות הסולידריות הקבוצתית" (1987), "הכלת הלאומיות" (2000), "שלטון זר " (2013), "סוציולוגיה של בחירה רציונלית" (2019) ו"ראשית המרד" (2020), שנכתבו יחד עם סטיבן פפאף. אוסף מתרומותיו בנושא זה ניתן למצוא בספר "סוציולוגיה של בחירה רציונלית" (2019).

הכטר הוא עמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים (מאז 2004) וחבר נבחר באגודה למחקר השוואתי. הוא היה עמית בקרן ראסל סייג', ופעמיים עמית במרכז למחקר מתקדם במדעי ההתנהגות באוניברסיטת סטנפורד.

 ביוגרפיה 
הכטר, יליד 1943, הוא בנם של אוסקר הכטר, ביוכימאי בולט בתחום הסטרואידים, וגרטרוד הכטר, אמנית. הוא נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, וגדל בווסטר, מסצ'וסטס, שם למד בבית הספר פטני וסיים את לימודיו באקדמיית ווסטר. הוא קיבל תואר ראשון באמנויות יפות (AB) בשנת 1966 ודוקטורט בסוציולוגיה בשנת 1972, שניהם מאוניברסיטת קולומביה.

 קריירה 
הכטר הצטרף למחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת וושינגטון בשנת 1970, שם שהה עד 1984. לאחר מכן הוא קיבל משרת פרופסור באוניברסיטת אריזונה, שם שהה במשך עשור שלם, לפני שעבר לאוניברסיטת אוקספורד כעמית בניו קולג' ומרצה באוניברסיטה לסוציולוגיה.

בין השנים 1996 ל-1999, חזר הכטר לארצות הברית וחזר ללמד באוניברסיטת אריזונה. בשנת 1999, הצטרף שוב למחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת וושינגטון, והפך לפרופסור אמריטוס בשנת 2005. לאחר מכן הצטרף לאוניברסיטת מדינת אריזונה כפרופסור מיסד בבית הספר ללימודים גלובליים, ומאוחר יותר לפרופסור מיסד למדע המדינה בשנת 2013 וחבר סגל מרכזי במרכז לחקר דינמיקה חברתית ומורכבות. בין השנים 2008 ל-2009, ניהל את בית הספר ללימודים גלובליים ב-ASU. הוא היה גם פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת קופנהגן בין השנים 2015 ל-2017.

הכטר מכהן כיום בוועדות העורכים של כתבי העת "אדם וכלכלה", "אתנופוליטיקה", "אומות ולאומיות" ו"תיאוריה משפטית".

הכטר ערך מספר גיליונות מיוחדים של כתבי עת בנושאים סוציולוגיים מרכזיים. "Internal Colonialism in Comparative Perspective" (עם ג'ון סטון) הופיע ב-Ethnic and Racial Studies בשנת 1979. הוא הפיק גיליון של Theory and Society בשנת 1994 בנושא "השלכות תאורטיות של נפילת הסוציאליזם המדיני" עם איוון סלני. בשנת 1995, הוא היה אחראי על גיליון מיוחד של American Journal of Sociology בנושא "ניבוי במדעי החברה". "לגיטימיות בעולם המודרני" פורסם ב-American Behavioral Scientist (2009). "מיקוח בין הפריפריה לעידן הדמוקרטיה" (עם דייוויד סירוקי ושון מולר) הופיע ב-Swiss Political Science Review (2016).

 מחקר 
 קולוניאליזם פנימי 
ספרו הראשון של הכטר, "קולוניאליזם פנימי: השוליים הקלטיים בפיתוח הלאומי הבריטי 1536-1966", שפורסם בשנת 1975, נבחר לאחד הספרים הטובים ביותר של המאה על ידי האגודה הסוציולוגית הבינלאומית בשנת 2000. תרגום לאיטלקית פורסם בשנת 1979. הספר טען כי קולוניאליזם אינו מוגבל למושבות מעבר לים. קולוניאליזם פנימי התפתח במדינות מערב אירופה רבות במהלך בניית המדינה. אנגליה כבשה את ויילס בשנת 1536, הוסיפה את סקוטלנד עם חוזה האיחוד בשנת 1707, ושילבה את אירלנד בשנת 1801. מושג הקולוניאליזם הפנימי שימש לראשונה על ידי פופוליסטים רוסים כדי לתאר את ניצול האיכרים על ידי מעמדות עירוניים. לאחר מכן, הוא אומץ על ידי אנטוניו גראמשי ואחרים כדי לאפיין את חוסר הפיתוח המתמשך של אזורים מסוימים ברוסיה ובאיטליה. קולוניאליזם פנימי, לעומת זאת, הגביל את המונח למדינות ליבה שהרחיבו את שליטתן על פריפריות שונות מבחינה תרבותית. הספר הציג שני טיעונים נפרדים אך קשורים. הראשון הוצג ברמת האזורים. טיעון זה גורס כי היעדר הריבונות הפוליטית האופיינית למושבות פנימיות הגביל את רווחתן הכלכלית ואיים על שלמותן התרבותית. מאוכלוסיית הפריפריה נשללת הזכות והאחריות לקבוע את גורלה הפוליטי בעצמה. הטיעון השני התמקד ביחידים ולא באזורים וטוען כי זהויות נפרדות מבחינה תרבותית נותרות בולטות בקרב חברי קבוצות הכפופות לחלוקת עבודה תרבותית.

 חלוקת העבודה על בסיס התרבותיות 
מאמרו משנת 1978, "היווצרות קבוצות וחלוקת עבודה על בסיס תרבות", שפורסם בכתב העת האמריקאי לסוציולוגיה, הדגיש שני סוגים עיקריים של היווצרות קבוצות - המבוססים על עקרונות של היררכיה ופילוח - עם השלכות על ריבוד חברתי בכל חברה. נושא זה פורט לאחרונה במספר מאמרים אחרונים של מדענים פוליטיים על אי-שוויון אופקי, כמו גם במאמרו של הכטר משנת 2016 בנושא "מוצא אתני, מעמד ומלחמת אזרחים".

 לאומיות 
עבודתו של הכטר על לאומיות עוסקת בשלוש שאלות: עיתוי ההתרחשות, הסיבות לחשיבות הפוליטית של הבחנות תרבותיות, והשלכות של שלטון זר. ספרו משנת 2000, "הכלת הלאומיות", מסביר מדוע תנועות פוליטיות לאומניות נטו לצוץ רק מאז המאה ה-19. זאת בשל העלייה האחרונה בשלטון הישיר - שליטה פוליטית ריכוזית - ברוב המדינות המתקדמות. עליית השלטון הישיר איימה על הרשויות המסורתיות באזורים הפריפריאליים של מדינות רב-תרבותיות; בתגובה, הייתה להן סיבה טובה לגייס את תומכיהן תחת דגל הלאומיות, כדי לערער את הלגיטימיות של שלטון הליבה של המדינה. ספר זה תורגם לסינית פשוטה.

בשנת 2004, הציע המאמר "ממעמד לתרבות" בכתב העת האמריקאי לסוציולוגיה הסבר לחשיבותה הגוברת של הפוליטיקה התרבותית בחברות מתקדמות. הוא טוען כי צמיחת השלטון הישיר - כפי שמצביעה הריכוזיות הגוברת של כוח המדינה ופיתוח מדיניות המקדמת הוצאות רווחה ומדיניות תרבותית ספציפית - בכל הנוגע להגירה, נישואים חד-מיניים, הפלות וכן הלאה - נוטה להגביר את חשיבותה של הפוליטיקה התרבותית על חשבון האלטרנטיבה המעמדית שלה.

הספר "שלטון זר " (2013) עוסק במתחים המתעוררים בחברות כאשר הרשויות השולטות אינן חלק מהחברים בקולקטיב זה, מה שבדרך כלל מוביל לתנועות לאומניות. הספר מתאר את התנאים שהפכו - ועשויים להמשיך להפוך - שלטון זר ללגיטימי בעיני הנשלטים. לכן, הוא בוחן את האפשרות ש"ממשל זר טוב עשוי להיות טוב יותר ממשלט ילידי גרוע", ואם הוא יצליח, הוא יהיה תלוי בשאלה האם הוא מסוגל "לייצר ביעילות את סוגי הסחורות הקולקטיביות הנכונים, ולהקצות סחורות אלה בצורה הוגנת לנשלטים".

 תאוריית הבחירה הרציונלית הסוציולוגית 
בשנות ה-80, התעניינותו של הכטר בתיאוריה חברתית הובילה אותו לשקול את הסוציולוגיה של הנישואין עם תאוריית הבחירה הרציונלית. פרסומה הפומבי הראשון של עבודה זו הופיע בספר "היסודות המיקרו של המקרו-סוציולוגיה" (1983). בשנת 1987, כתב הכטר את "עקרונות הסולידריות הקבוצתית", שטען כי הסולידריות של כל קבוצה נקבעת על ידי שילוב תלותם של פרטים בקבוצה לצורך גישה למוצרים קולקטיביים, כמו גם יכולתה של הקבוצה לפקח ולהטיל סנקציות על חברים על אי עמידתם בהתחייבויות התאגידיות. כרך זה נבחר על ידי Choice כספר אקדמי מצטיין בשנת 1988 והיה מועמד סופי לפרס התרומה היוקרתית למלגות של האגודה הסוציולוגית האמריקאית. ספר זה תורגם גם ליפנית. מעבר לכך, הכטר כתב רבות על מגוון תופעות חברתיות. הספר "סוציולוגיה של הבחירה הרציונלית" (2019) מכיל אוסף ממאמריו החשובים ביותר על תיאוריה, פעולה קולקטיבית וסדר חברתי.

 ערך הילדים והנכדים 
התעניינותו של הכטר בבחירה רציונלית הובילה אותו לבחון את תפקידם של ערכים ומצבים מוטיבציוניים אחרים בקביעת התנהגות. בהקשר זה, הוא כתב על ערכם של ילדים ונכדים. בשנת 1994, הוא היה שותף לכתיבת הספר "תיאוריה על ערך הילדים" בספר "דמוגרפיה". מאמר זה בוחן מדוע אנשים בחברות מתקדמות ממשיכים להביא ילדים לעולם גם כאשר העלות של כך עולה בהרבה על ערכם הכלכלי עבורם. הטיעון תלוי בעליונותה של ההנחה ההתנהגותית של צמצום אי-הודאות. המחברים סוקרים את החסרונות בספרות הרווחת על סמך הסברים נורמטיביים ובחירה רציונלית. התיאוריה נחקרת ממספר זוויות, כולל זו של "שיפור הסולידריות הזוגית", והיא קשורה לספרות האמפירית שהייתה קיימת באותה תקופה. במאמר מאוחר יותר, "תיאוריה על ערך הנכדים" בספר "רציונליות וחברה", שפורסם בשנת 2008, נושא הפחתת אי-ודאות נחקר מזווית שונה. מכיוון שסבים וסבתות אינם יכולים לדעת את אורך חייהם, הם נוטים להשקיע באופן שונה בילדיהם של אותם ילדים שהם סבורים שהם בעלי הסיכוי הגבוה ביותר לתמוך בהם לעת זקנה.

עיסוקו של הכטר בתורת הערך באופן כללי, ובמדידת ערכים בפרט, מוצג במאמר נוסף, 'חיזוי לעומת הסבר במדידת ערכים' בכתב העת הסוציולוגי האירופי, שבו נבחנת פעולה רציונלית מזוויות מדידה שונות. מתוך לקיחת תפקידם של ערכים ברצינות כגורמים מניעים בהערכת התנהגות חברתית, המחברים בונים שיטת סקר פקטוריאלית מקבילה לסקר התיאורי הנפוץ יותר במדידות ערך. שיטה זו מבוססת על צורת מדידה עקיפה (סקרים פקטוריאלים) בכך שעל המשיבים לבחור לגבי סדרת קטעים היפותטית, במקום להגיב לשאלות ישירות.

 פעולה קולקטיבית 
בספרו משנת 2020, "The Genesis of Rebellion: Governance, Grievance and Mutiny in the Age of Sail", שנכתב יחד עם סטיבן פפאף, מנותח המרד כביטוי של פעולה קולקטיבית ופוליטיקה שנויה במחלוקת. הספר משתמש בראיות נרטיביות ובניתוח סטטיסטי כדי לעקוב אחר התהליכים שבאמצעותם נכשל הממשל, הסדר החברתי התפורר, וימאים של הצי המלכותי התגייסו. הממצאים מדגישים את מורכבות הממשל, ומראים שלא רק מחסור, אלא האופן שבו ימאים פירשו את המחסור הזה, הוא שהצית את התלונות שהניעו את המרד. תוך שימוש בעידן המפרש כעדשה לבחינת נושאים שעדיין רלוונטיים כיום - מה מניע אנשים למרוד במחסור ובממשל לקוי, הספר תורם להבנת הופעתו של פופוליזם ודחיית הממסד. בשנת 2021, "The Genesis of Rebellion" זכה בפרס הזיכרון לאלן שרלין של אגודת ההיסטוריה של מדעי החברה עבור הספר הטוב ביותר בהיסטוריה של מדעי החברה לשנת 2020.

 פרסים והוקרה 
 1988-1989 - חוקר אורח, קרן ראסל סייג'.
 1990-1991 - עמית, המרכז למחקר מתקדם במדעי ההתנהגות.
 1992 - נבחר לאיגוד המחקר הסוציולוגי.
 2001 - נבחר לחבר באגודה למחקר השוואתי.
 2004 - נבחר לעמית, האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים.
 2011-2012 - עמית, המרכז למחקר מתקדם במדעי ההתנהגות.
 2019 - 100 המדענים המצטטים ביותר של המדינה, The Political Science 400

 לקריאה נוספת 
 ספרים 
 קולוניאליזם פנימי: השוליים הקלטיים בפיתוח הלאומיות הבריטית 1536. ברקלי: הוצאת אוניברסיטת קליפורניה (1975; 1998).
 עקרונות הסולידריות הקבוצתית. ברקלי: הוצאת אוניברסיטת קליפורניה (1987).
 המכיל לאומיות. אוקספורד: הוצאת אוניברסיטת אוקספורד (2000).
 שלטון חייזרים. ניו יורק: הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' (2013).
 סוציולוגיה של בחירה רציונלית: מאמרים על תיאוריה, פעולה קולקטיבית וסדר חברתי. צ'לטנהאם, בריטניה: אדוארד אלגר (2019).
 בראשית המרד: ממשל, תלונות ומרד בעידן המפרש (עם סטיבן פפאף). ניו יורק: הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' (2020).

 ספרים שערך 
 המיקרו-יסודות של המקרו-סוציולוגיה. פילדלפיה: הוצאת אוניברסיטת טמפל (1983)
 מוסדות חברתיים: הופעתם, קיומם והשפעותיהם, עורך משותף (יחד עם קרל-דיטר אופ וריינהרד וויפלר). ניו יורק: אלדין דה גרויטר; ברלין: וולטר דה גרויטר (1990)
 מקור הערכים, עורך משותף (יחד עם לין נדל וריצ'רד א. מיצ'וד). ניו יורק: אלדין דה גרויטר 1993
 נורמות חברתיות, עורך משותף (יחד עם קרל-דיטר אופ). ניו יורק: קרן ראסל סייג' (2001, 2005)
 תיאוריות של סדר חברתי, (עם כריסטין הורן). סטנפורד: הוצאת אוניברסיטת סטנפורד, (2003; 2009)

 מאמרים 
 "קולוניאליזם פנימי מחודש", בתוך הרן, שילה ג'. (עורכת), Cencrastus מס' 10, סתיו 1982, עמ'.8 – 11,

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943