מישל אבו נופל

מישל אבו נופל (בערבית: ميشيل أبو نوفل; 10 באוקטובר 1930 – 2024) היה אדריכל ומהנדס ערים ערבי ישראלי. נחשב לאחד האדריכלים הפלסטינים הראשונים והמרכזיים שפעלו בנצרת ובגליל לאחר 1948. בעבודתו תרם לגיבוש שפה אדריכלית מקומית, ששילבה עקרונות מודרניים עם אלמנטים מסורתיים אסלאמיים.

 ביוגרפיה 
אבו נופל נולד בנצרת, היה נשוי ואב לשלושה ילדים. הוא למד בבית ספר קתולי בעיר וב־1945 סיים את לימודיו העל־יסודיים. לאחר מכן למד נגרות בבית הספר המקצועי האנגלי בחיפה, וסיים את לימודיו ב־1948. בתחילת שנות ה־50 החל ללמוד הנדסה אזרחית בטכניון בחיפה בשעות הערב ובמקביל עבד בנגרייה ולימד ציור, מוזיקה ולימודי אסלאם בכפר קרע ובכפר קאסם.

בשנת 1956 התקבל ללימודי אדריכלות בטכניון. הוא למד בהנחיית האדריכלים דב כרמי ואלפרד מנספלד, והשפעתם ניכרה בהמשך דרכו, במיוחד בסגנון הבנייה המודרני שאימץ. בתקופת המשטר הצבאי, נדרש לאישור מיוחד מהמושל הצבאי בנצרת כדי לצאת ללימודים בחיפה. את לימודיו סיים בשנת 1960, והשתלב בהתמחות במשרד אדריכלים בטבעון. במסגרת זו עסק בתכנון בתים פרטיים, בעיקר עבור יהודים, ובתכנון בית מלון בטבעון.

בשנת 1964 פתח את משרדו העצמאי בנצרת, השני שפעל בעיר, אחרי זה של אניס סרוג’י. תחילה תכנן בתים פרטיים ליהודים בטבריה ובעפולה, ובהמשך התמקד בתכנון ציבורי במגזר הערבי. משרדו פעל במשך 55 שנים ונסגר בשנת 2017. בנוסף, היה שותף לתכנון תוכנית המתאר של נצרת בשנת 1982, וכיהן כמהנדס העיר שפרעם במשך כ־30 שנה.

 פועלו האדריכלי 
במקביל לעבודתו בתכנון, הצטרף לצוות מחקר של אדריכלים ערבים ויהודים שפעלו תחת השם "המרכז לטיפוח אמנות האסלאם" שהקים האדריכל שמחה יום-טוב בשנת 1967. גוף זה הוקם במטרה לטפח יצירתיות בחברה הערבית ולעודד את שימור סגנונה האדריכלי העצמאי. במסגרת השתתפותו, אבו נופל עסק בחקר האלמנטים הקישוטיים של האדריכלות האסלאמית אותם שילב בחלק ניכר מהפרויקטים שלו.

סגנונו האדריכלי של אבו נופל היה ייחודי לאותה התקופה בערים ובכפרים הערביים והתבסס על שילוב בין עקרונות מהאדריכלות המודרנית לבין אלמנטים מהאדריכלות האסלאמית. הוא הקפיד להתאים את הבנייה לאקלים המקומי ולצרכים של הקהילה, ושילב בעבודותיו אלמנטים קישוטיים מסורתיים כגון כיפות, קשתות, קרניזים, משרביות ומעקות מגולפים. לצד אלה שילב גם מאפיינים מודרניסטיים כמו קומת עמודים, חלונות סרט וגגות שטוחים.

אבו נופל עסק רבות בתכנון מבני ציבור בערים ובכפרים הערבים מתוך השקפה כי חסרות אדמות ציבוריות ורוב השטח נמצא בבעלות פרטית. בין עבודותיו ניתן לראות בעיקר מבני ציבור ביניהם בתי ספר, מרכזים קהילתיים, מבני מועצה מקומית, אולמות ספורט, כנסיות בנצרת ובירושלים, מרפאות, קופות חולים, בתי מלון בנצרת ובעכו. בנוסף תכנן כ־400 בתים פרטיים.

 בתי ספר 
לאורך הקריירה, תכנן אבו נופל כ־30 בתי ספר מתוך מחשבה ביקרותית על בתי ספר שהיו קיימים בישראל בתקופה שבה הוא פעל שלרוב היו מבנים סגורים. בעבודותיו הקפיד ליצור מבנים פתוחים לאור וטבע, מתוך תפיסה שסביבת הלמידה משפיעה על החוויה החינוכית. בין המאפיינים שחזרו בעיצוביו: פטיו פנימי המחדיר אור טבעי כמו בבית הספר אל-שאמלה שביפיע, חללים מרכזיים פתוחים המקשרים בין כיתות ושילוב צמחייה כחלק מהמרחב הפנימי של המבנה.

 בית המלון אום אל-ואסף 
מלון אום אל־ואסף (أم الواصف) בשכונת אל־וואטספיה שבנצרת, נחשב לאחד מהפרויקטים המרכזיים של אבו נופל. בית מלון זה נבנה על בסיס מבנה קודם ששימש כבית ספר, והוסב למלון בשנת 1964. הוא נחשב לאבן דרך בתהליך המודרניזציה של נצרת והיה בית המלון הראשון בנצרת בעל מאפיינים מודרניים. המלון שילב בין תכנון עכשווי לבין מרכיבים מקומיים כמו שימוש באבן טבעית וחיבור פיזי בין הבית המשפחתי של הבעלים לעסק.

אבו נופל תכנן את המלון תוך הפרדה ברורה בין מרחבים ציבוריים לפרטיים. כל חדר כלל שירותים צמודים ומרפסת פרטית, והמסעדה נבנתה בקו אפס לרחוב, כחלק מתפיסה אורבנית של חיבור ישיר עם המרחב העירוני. חזית הבניין שיקפה עקרונות מודרניסטיים של סימטריה, קווים נקיים וסדר צורני. לאורך השנים עבר המבנה שינויים והתאמות, אך הצליח לשמור על מאפייניו המרכזיים.

 הערות שוליים 

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:אדריכלים פלסטינים
קטגוריה:מהנדסי ערים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024