אפקט המיקום הסדרתי

אפקט המיקום הסדרתי הוא הנטייה של אדם להיזכר בפריטים הראשונים והאחרונים בסדרה בצורה הטובה ביותר בעוד שהפריטים האמצעיים נזכרים בצורה הגרועה ביותר. המונח נטבע על ידי הרמן אבינגהאוס באמצעות מחקרים שביצע על עצמו, והוא מתייחס לממצא שדיוק הזכירה משתנה כפונקציה של מיקום הפריט ברשימת מחקר. כאשר מתבקשים להיזכר ברשימת פריטים בכל סדר שהוא (זכירה חופשית), אנשים נוטים להתחיל בשליפה בסוף הרשימה, ולזכור את הפריטים הללו בצורה הטובה ביותר (אפקט העדכניות). מבין פריטי הרשימה המוקדמים יותר, הפריטים הראשונים נזכרים בתדירות גבוהה יותר מהפריטים האמצעיים (אפקט הראשוניות).

אחת הסיבות המוצעות לאפקט הראשוניות היא שהפריטים המוקדמים מאוחסנים בצורה היעילה ביותר בזיכרון לטווח ארוך בגלל כמות העיבוד הגדולה יותר המוקדשת להם. (ניתן לחזור על פריט הרשימה הראשון בפני עצמו; יש לחזור על השני יחד עם הראשון, על השלישי יחד עם הראשון והשני, וכן הלאה). אפקט הראשוניות מצטמצם כאשר פריטים מוצגים במהירות ומתעצם כאשר מוצגים באיטיות (גורמים המפחיתים ומשפרים את העיבוד של כל פריט בדרך לאחסון קבוע). נמצא כי רשימות הצגה ארוכות יותר מפחיתות את אפקט הראשוניות.

סיבה תאורטית אחת לאפקט העדכניות היא שפריטים אלה עדיין קיימים בזיכרון העבודה כאשר מתבקשים לשלוף אותם. הפריטים שאינם מרוויחים מאף אחד מהאפקטים (הראשוניות והעדכניות) הלא הם הפריטים האמצעיים, נזכרים בצורה הגרועה ביותר. הסבר נוסף לאפקט העדכניות קשור להקשר הזמני: אם נבדק מיד לאחר החזרה, ההקשר הזמני הנוכחי יכול לשמש כרמז לאחזור, במצב זה פריטים עדכניים יותר נשלפים בסבירות גבוהה יותר בהשוואה לפריטים שנלמדו בהקשר זמני אחר (מוקדם יותר ברשימה). אפקט העדכניות מצטמצם כאשר ניתנת משימה ביניים. משימה כזו הכוללת זיכרון עבודה, מהווה פעילות הסחת דעת אם אורכה עולה על 15–30 שניות ויכולה לבטל את אפקט העדכניות. בנוסף, אם היזכרות מגיעה מיד לאחר המבחן, אפקט העדכניות עקבי ללא קשר לאורך הרשימה הנלמדת, או לקצב ההצגה.

אנשים הסובלים מאמנזיה עם יכולת ירודה ליצור זיכרונות קבועים לטווח ארוך אינם מראים אפקט ראשוניות, אך כן מראים אפקט עדכניות אם הזכירה מתרחשת מיד לאחר הצגת הרשימה. אנשים עם מחלת אלצהיימר מפגינים אפקט ראשוניות מופחת אך אינם מראים אפקט עדכניות בזכירה.

 אפקט הראשוניות 
בפסיכולוגיה ובסוציולוגיה, אפקט הראשוניות (הידוע גם כהטיית הראשוניות) הוא הטיה קוגניטיבית הגורמת לנבדק לזכור מידע ראשוני המוצג טוב יותר מאשר מידע המוצג בהמשך. לדוגמה, נבדק שקורא רשימה ארוכה מספיק של מילים נוטה יותר לזכור מילים מתחילת הרשימה מאשר מילים מאמצעיתה.

חוקרים רבים ניסו להסביר תופעה זו באמצעות מבחני זכירה חופשית. קולוצ'יה, גמבוז וברנדימונטה (2011) מסבירים זיכרון חופשי כניסיון של משתתפים לזכור מידע ללא כל הנחיה. בכמה ניסויים בסוף המאה ה-20, צוין כי משתתפים שידעו שהם עומדים להיבחן על סמך רשימה שהוצגה להם, חזרו על פריטים: כאשר הוצגו פריטים, המשתתפים חזרו על פריטים אלה לעצמם, וככל שהוצגו פריטים חדשים, המשתתפים המשיכו לחזור על פריטים קודמים יחד עם הפריטים החדשים יותר. הוכח כי לאפקט הראשוניות הייתה השפעה גדולה יותר על הזיכרון כאשר היה זמן רב יותר בין הצגת הפריטים, כך שלמשתתפים הייתה הזדמנות גדולה יותר לחזור על פריטים קודמים.

"חזרה גלויה" הייתה טכניקה שנועדה לבחון את דפוסי החזרה של המשתתפים. בניסוי שהשתמש בטכניקה זו, המשתתפים התבקשו לדקלם בקול רם את הפריטים שעולים בראשם. בדרך זו, הנסיין הצליח לראות שהמשתתפים חזרו על פריטים קודמים יותר מאשר על פריטים באמצע הרשימה, וכך חזרו עליהם בתדירות גבוהה יותר ויכלו לזכור טוב יותר את הפריטים הראשוניים מאשר את הפריטים האמצעיים בהמשך.

בניסוי נוסף, של ברודי ומרדוק, נמצא כי אפקט העדכניות אחראי חלקית לאפקט הראשוניות. בניסוי שלהם, הם השתמשו גם בטכניקת "החזרה הגלויה" ומצאו כי בנוסף לחזרה על פריטים קודמים יותר מאשר על פריטים מאוחרים יותר, המשתתפים חזרו על פריטים קודמים בהמשך הרשימה. בדרך זו, פריטים קודמים היו קרובים יותר לתקופת הבדיקה מבחינת חזרה כך שניתן להסביר את זכירתם בצורה חלקית על ידי אפקט העדכניות.

בשנת 2013, מחקר הראה כי אפקט הראשוניות בולט גם בקבלת החלטות המבוססות על ניסיון בפרדיגמת בחירה חוזרת, תהליך למידה המכונה גם התניה אופרנטית. המחברים הראו כי מיוחסת חשיבות לערך הגמול הראשון על התנהגות עוקבת, תופעה שהם כינו כ"ראשוניות התוצאה".

במחקר אחר, המשתתפים קיבלו אחד משני משפטים. לדוגמה, אחד מהם יכל לקבל את המשפט הבא: "סטיב הוא חכם, חרוץ, ביקורתי, אימפולסיבי וקנאי" והשני קיבל משפט שונה במעט: "סטיב הוא קנאי, אימפולסיבי, ביקורתי, חרוץ וחכם". שני משפטים אלה מכילים את אותו המידע. הראשון פותח בתכונות חיוביות בהתחלה בעוד שהשני פותח בתכונות שליליות. החוקרים מצאו שהנבדקים העריכו את סטיב בצורה חיובית יותר כאשר ניתן להם המשפט הראשון, בהשוואה למשפט שני.

 אפקט העדכניות 
ישנן שתי קבוצות מסורתיות של תיאוריות המסבירות את אפקט העדכניות.

 מודלי שני מאגרים 
מודלים אלה מניחים שפריטי לימוד המופיעים אחרונים נשלפים ממאגר זיכרון לטווח קצר (STS) הנגיש מאוד בזיכרון האנושי. דבר זה מאפשר לפריטים שנלמדו לאחרונה לקבל יתרון על פני פריטים שנלמדו קודם, מכיוון שפריטי לימוד קודמים צריכים להישלף במאמץ רב יותר ממאגר הזיכרון לטווח ארוך (LTS).

ניבוי חשוב של מודלים אלו הוא שניתנת מטלת הסחת דעת, למשל פתרון בעיות חשבון במשך 10–30 שניות, במהלך תקופת ההמתנה (הזמן שבין הצגת הרשימה למבחן) מחלישה את אפקט העדכניות. מכיוון של-STS קיבולת מוגבלת, הסחת הדעת דוחקת פריטי רשימת לימוד מאוחרים יותר מה-STS כך שבמבחן, פריטים אלה ניתנים לאחזור רק מה-LTS, ומאבדים את יתרון השליפה המהירה ממאגר הזיכרון לטווח הקצר. ככאלה, מודלים של אחסון כפול מתחשבים בהצלחה הן באפקט העדכניות במשימות זיכרון מיידית, והן בדעיכה של אפקט כזה במשימת זיכרון חופשי מושהה.

עם זאת ישנה בעיה מרכזית במודלים אלו והיא שהם אינם יכולים לחזות את אפקט העדכניות לטווח ארוך הנצפית בזכירה מאוחרת, כאשר הסחת דעת מתערבת בין כל פריט לימוד במהלך מרווח הבין-גירוי (מטלת הסחת דעת ממושכת). מכיוון שהסחת הדעת עדיין קיימת לאחר פריט הלימוד האחרון, היא אמורה לדחוק את פריט הלימוד מ-STS כך שאפקט העדכניות יוחלש. קיומו של אפקט עדכניות לטווח ארוך זה מעלה את האפשרות שאפקטים עדכניים מיידיים וארוכי טווח חולקים כנראה מנגנון משותף.

 מודלי מאגר אחד 
על פי תיאוריות של מאגר יחיד, מנגנון יחיד אחראי לאפקטים של מיקום סדרתי. סוג ראשון של מודל מבוסס על ייחוד זמני יחסי, שבו פער הזמן בין לימוד כל פריט ברשימה לבין המבחן קובע את התחרותיות היחסית של עקבת הזיכרון של פריט בעת אחזור. במודל זה, פריטים בסוף הרשימה נחשבים לבעלי ייחודיות גבוהה יותר ולכן נשלפים בקלות רבה יותר.

סוג נוסף של מודל מבוסס על שונות הקשרית, הנחה לפיה שליפה של פריטים מהזיכרון נקבעת לא רק על סמך הייצוג המנטלי של פריט המחקר עצמו, אלא גם על סמך הקשר המחקר. מכיוון שההקשר משתנה ומשתנה יותר ויותר עם הזמן, במבחן של זכירה חופשית מיידית, כאשר פריטי זיכרון מתחרים על שליפה, לפריטים שנחקרו לאחרונה יהיו הקשרים של קידוד דומים יותר להקשר המבחן, וסביר שיישלפו בהצלחה רבה יותר.

מלבד הסברת התוצאות במבחני הזיכרון חופשי מיידי, מודלים אלה יכולים גם לחזות את נוכחותו או היעדרו של אפקט העדכניות בתנאי זיכרון חופשי מאוחר וזיכרון חופשי עם מטלת הסחת דעת מתמשכת. בתנאי זיכרון מאוחר, הקשר המבחן נסחף עם הגדלת מרווח ההמתנה, מה שמוביל לאפקט עדכניות מוחלש. בתנאי זיכרון של המסחת דעת מתמשכת, בעוד שמרווחי ייצוג הדדיים המוגדלים מפחיתים את הדמיון בין הקשר המחקר להקשר המבחן, הדמיון היחסי בין הפריטים נותר ללא שינוי. כל עוד תהליך הזיכרון הוא תחרותי, פריטים אחרונים ינצחו, כמו ששניתן לצפות באפקט עדכניות.

 כלל היחס 
תצפית אמפירית חשובה בנוגע לאפקט העדכניות היא שלא משך הזמן המוחלט של מרווחי ההמתנה (RI, הזמן בין סוף המחקר לתקופת המבחן) או של מרווחי הצגה בין-מצגת (IPI, הזמן בין פריטי מחקר שונים) הוא שחשוב אלא כמות העדכניות נקבעת על ידי היחס בין RI ל-IPI (כלל היחס). כתוצאה מכך, כל עוד יחס זה קבוע, אפקט העדכניות יתקיים ללא קשר לערכים המוחלטים של המרווחים, כך שניתן יהיה לצפות עדכניות בכל סולמות הזמן, תופעה המכונה אינבריאנציה של קנה מידה זמן. ממצא זה סותר מודלים של מאגר כפול, המניחים כי עדכניות תלויה בגודל ה-STS, ואת הכלל המסדיר את תזוזת הפריטים ב-STS.[ דרוש ציטוט ]

הסברים אפשריים מסבירים את אפקט העדכניות כמתרחש דרך מנגנון יחיד, או באמצעות מודל חדש המניח כי ישנם שני מנגנונים שונים להשפעות עדכניות מיידיות וארוכות טווח. הסבר אחד כזה ניתן על ידי דבלאר ואחרים (2005), הטוענים כי קיימים דיסוציאציות בין תופעות עדכניות מיידיות וארוכות טווח שלא ניתן להסבירן על ידי מודל זיכרון אחד, וטוענים לקיומו של מודל זיכרון אחד המסביר עדכניות מיידית, ומנגנון שני המבוסס על סחיפה הקשרית המסביר עדכניות לטווח ארוך. אפקט העדכניות, כמו גם היחס בינו לבין השפעתו, משתנים במחלת אלצהיימר ולכן ניתן להשתמש בהם כאינדיקטור למצב מחלה זה מהשלבים המוקדמים ביותר של ניוון עצבי

 אפקטים קשורים 
בשנת 1977, החליט ויליאם קראנו לתכנן מחקר כדי לחזק את המסקנות הקודמות בנוגע לאופי השפעות הסדר, ובפרט אלו של ראשוניות לעומת עדכניות, אשר נחשבו חד-משמעיות ולעיתים מנוגדות בתחזיותיהן. הפרטים שנבדקו על ידי קראנו היו:

 השערת שינוי המשמעות
 הפריטים בתחילת הרשימה יוצרים נושא שהמשתתפים מצפים ששאר הרשימה תיכנס אליו. המשתתף שינה את משמעותן של חלק מהמילים ברשימה כדי להתאים אותה לציפייה שקבע. ווטקינס ופייניציוגלו (1984) מסבירים זאת כמשתתפים שמשנים את משמעות המילים, תוך סטייה מהנושא שנקבע, כדי להפחית את כמות הסטייה במידע המוצג.

 ניכיון חוסר עקביות
 משתתפים יתעלמו ממידע שלא היה עקבי עם פריטים קודמים שהוצגו להם. במילים אחרות, הימנעות כרוכה בחשיבת מידע לא עקבי כבעל ערך נמוך יותר ממידע שעקבי עם מידע אחר שהוצג (Devine & Ostrom, 1985).

 השערת ירידת קשב
 למידע המוצג ראשון יש השפעה גדולה יותר על המשתתפים מאשר למידע המוצג מאוחר יותר, מה שגורם לאפקט הראשוניות, גם אם המידע עקבי. שטיינר וריין (1989) מסבירים שאנשים מקדישים תשומת לב רבה יותר למידע המוצג בהתחלה, אך בהדרגה מקדישים פחות תשומת לב למידע המוצג להם. אפקט העדיפות מתרחש מכיוון שמשתתפים מקדישים תשומת לב למידע ההתחלתי ומתעלמים מהמידע המוצג מאוחר יותר. מצד שני, אם המשתתפים נמצאים במצב שבו עליהם לשים לב למידע באופן רציף, אפקט "העדכניות" עשוי להתרחש.

 אפקט הרציפות
 או אפקט השהייה-עדכניות מנבא כי לאחר ביצוע שחזור מוצלח, סביר פחות שהפריט הבא הנזכר יגיע ממיקום סדרתי מרוחק, מאשר ממיקום סדרתי סמוך (Kahana, Howard, Zaromb & Wingfiend, 2002). ההבדל בין המיקום הסדרתי של שני הפריטים מכונה השהייה במיקום סדרתי. גורם נוסף, הנקרא הסתברות תגובה מותנית, הוא הסבירות לשחזור השהייה מסוימת במיקום סדרתי. גרף של השהייה במיקום סדרתי לעומת הסתברות תגובה מותנית מגלה שהפריט הבא הנזכר ממזער השהייה מוחלטת, עם סבירות גבוהה יותר לפריט הסמוך מאשר לקודמו.

 ראו גם
 הטיית העיגון (הטיה קוגניטיבית)
 קלייב וורינג
 הנרי מולייסון
 עקומת למידה
 רשימת הטיות קוגניטיביות
 כלל שיא-סוף
 קריאה נוספת 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:זיכרון
קטגוריה:הטיות קוגניטיביות
קטגוריה:למידה
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו