משבר הנשרים ההודים

ממוזער|להקה של נשרים לבני-עכוז ונשרים אינדיאניים בסכנת הכחדה
תשעה מיני נשרים חיים בהודו, אך רובם נמצאים בסכנת הכחדה בעקבות קריסה מהירה וחמורה באוכלוסייה שעולה על 99.5% בעשורים האחרונים. בתחילת שנות ה-80, שלושה מינים של נשרים מסוג Gyps (הנשר לבן-הגחון, הנשר ארוך-המקור והנשר צר-המקור) הוערכו יחד בכ-40 מיליון פרטים בדרום אסיה, לעומת זאת, בשנת 2017 מנתה האוכלוסייה הכוללת רק 19,000 פרטים (6,000, 12,000 ו-1,000 בהתאמה).

עם אובדן של יותר מ-99% מכלל אוכלוסיית הנשרים, משבר הנשרים ההודים נחשב לצניחה החדה ביותר של כל בעל חיים בתקופה זו. אחת הסיבות המרכזיות לירידה החדה באוכלוסיות הנשרים היא השימוש הנפוץ בתרופות כמו דיקלופנק - תרופה נוגדת דלקת לא סטרואידית (NSAID) שניתנה בעבר לבעלי חיים. התרופה הועברה ככל הנראה לנשרים דרך פגרי בקר שקיבלו דיקלופנק בימים האחרונים לחייהם, מה שגרם לאחר מכן לאי ספיקת כליות ולמוות אצל הנשרים. מודלים סטטיסטיים הראו כי אפילו שיעור זעיר (כ-0.8%) מפגרי בעלי חיים המכילים דיקלופנק עלול לגרום לקריסה חמורה באוכלוסיות הנשרים.

השימוש הווטרינרי בדיקלופנק נאסר בהודו מאז 2006. מלוקסיקם, תרופה נוספת ממשפחת ה-NSAID, המתפרקת בגוף במהירות ואינה מזיקה לנשרים, הוצעה כתחליף בטוח לדיקלופנק. בנוסף, קיימות תוכניות שימור שונות כדי לסייע בשיקום אוכלוסיית הנשרים. האוכלוסייה מתאוששת באיטיות והירידה נעצרה באופן משמעותי בהודו, פקיסטן ונפאל בעקבות איסור קפדני על תרופות הגורמות נזק לנשרים.

 היסטוריה 
נשרים בהודו חיים בקהילות ובדרך כלל תלויים מאוד בפעילות אנושית. ההינדואיזם, הדת של כ-80% מאוכלוסיית המדינה, נחשבת כתומכת במיוחד בנשרים. משום שפרות נחשבות קדושות על ידי רוב ההינדים, ולכן בשר פרה בדרך כלל אינו נאכל. התוצאה היא שפגרי פרות נותרים להיזון על ידי נשרים. מתוך כ-500 מיליון ראשי בקר בהודו, רק כ-4% מיועדים למאכל אדם. בשל אמונותיהם הזורואסטריות, הפרסים בהודו הסתמכו בעיקר על נשרים שיאכלו את גופות מתיהם שהושארו במגדלי הדממה. נשרים היוו את מערכת סילוק החיות הטבעית, עיבדו גופות, וכמעט 15,000 נשרים נצפו במחסני גופות בבירה ההודית ניו דלהי.

 ירידה 
בשנות ה-90, נרשמה ירידה במספר הנשרים על ידי ויבו פראקש (Vibhu Prakash) מחברת הטבע של בומביי, אשר עקב אחר אוכלוסיות הנשרים בפארק הלאומי קאולדאו. הפרסים במומבאי החלו לשים לב בתחילת שנות ה-90 שמספר הנשרים במגדלי הדממה במומבאי הולך ויורד. גם כפריים בצפון הודו החלו להבחין בירידה באוכלוסיית הנשרים באמצע שנות ה-90. ככל שהירידה הואצה, הקהילה המדעית הבינלאומית ניסתה לחקור את הסיבות לכך. עם זאת, לא היה קל לבחון סוגיה זו מכיוון שלא ניתן היה להרוג נשרים באופן חוקי לצורך מחקר מדעי בהודו, וגופות טריות של נשרים הפכו לנדירות ביותר, מצב שהחמיר עקב מזג האוויר החם במיוחד בהודו, שם הטמפרטורות עולות על 40 מעלות צלזיוס לפני המונסון. בשנת 2002, דיווח נשיונל ג'יאוגרפיק כי מדענים "לא היו בטוחים" מה גורם לירידה של 95% באוכלוסייה. אנדרו קנינגהם מהאגודה הזואולוגית של לונדון מצא כי גורמים רגילים כמו חומרי הדברה, זיהום תעשייתי או חיידקים לא הראו שום דבר חריג והוא חשד בסוג חדש של חשיפה לרעלנים.

 גורמים 
בשנת 2003, לאחר מחקרים שבחנו אפשרות לווירוסים כגורם לירידה, התגלה כי הגורם למחלה הוא דיקלופנק על ידי לינדזי אוקס וצוותו מקרן פרגרין. דיקלופנק היא תרופה אנטי דלקתית נפוצה הניתנת לבעלי חיים ומיועדת לטיפול בתסמינים של דלקת, חום או כאב הקשורים למחלות או לפצעים. היא הייתה בשימוש נרחב בהודו החל משנות ה-90. עם זאת, התרופה קטלנית לנשרים, ונשר נחשף למנה קטלנית של דיקלופנק בעת אכילה מפגר של בעל חיים שטופל לאחרונה בדיקלופנק. מודל סימולציה הראה שאם רק 1% מהפגרים היו מזוהמים בדיקלופנק, אוכלוסיית הנשרים ההודים הייתה מצטמצמת בשיעור של 60% עד 90% בשנה, בעוד שמחקר על הפגרים הראה שכ-10% היו מזוהמים.

סוג של נשרים בשם Gyps הושפע הכי הרבה מדיקלופנק. אוכלוסיית הנשר לבן-העורף (Gyps bengalensis) ירדה ב-99.7% בין השנים 1993 ל-2002. אוכלוסיות הנשר ההודי (Gyps indicus) והנשר צר-המקור (Gyps tenuirostris) ירדו ב-97.4%. האחוזים שונים במקצת מכיוון שנשר לבן-העורף רגיש יותר לדיקלופנק מאשר שני המינים האחרים, אך שלושתם נמצאים בסכנת הכחדה. שני מינים נוספים של Gyps, נשר ההימלאיה (Gyps himalayensis) והגריפון האירו-אסיאתי (Gyps fulvus), נפגעו פחות, הגריפון האירו-אסיאתי מכיוון שהוא חורף רק בהודו ויש לו אוכלוסייה התחלתית קטנה בהרבה, ונשר ההימלאיה, עם אוכלוסייה קטנה דומה, מכיוון שהוא שוכן רק באזורים הרריים.

 השלכות 
על ידי סילוק כל הפגרים, הנשרים סייעו להפחית את הזיהום ואת התפשטות המחלות ודיכאו אוכלוסיות של אוכלי נבלות לא רצויים של יונקים. הקריסה הפתאומית של מערכת סילוק הנבלות הטבעית בהודו גרמה למספר השלכות שליליות שהשפיעו לרעה על בריאות הציבור. חילוף החומרים של הנשרים מהווה "מבוי סתום" אמיתי עבור פתוגנים, אך כלבים וחולדות הופכים לנשאים של הפתוגנים. בהיעדר נשרים, כמות גדולה של פגרים נותרת להירקב, מה שמציב סיכון חמור לבריאות הציבור בכך שהוא מספק קרקע פורייה להתרבות של חיידקים מזהמים ומגביר את התפשטות המזיקים כמו חולדות.

המחלות שמועברות על ידי יונקים אלה כתוצאה מהפגרים המרקיבים אחראיות בעקיפין לאלפי מקרי מוות של בני אדם. הגופות שבעבר נאכלו על ידי נשרים נרקבות בשדות הכפריים, מה שמזהם גם את מקורות המים. אובדן הנשרים הוביל גם לעלייה משמעותית באוכלוסיית כלבי הבר – הגורם השכיח ביותר לכלבת בבני אדם. אוכלוסיית כלבי הבר בהודו גדלה בלפחות 5 מיליון כלבים, וכתוצאה מכך למעלה מ-38 מיליון נשיכות כלבים נוספות ויותר מ-47,000 מקרי מוות נוספים כתוצאה מכלבת, ההשפעה הכלכלית של משבר זה הוערכה בכ־34 מיליארד דולר. בממוצע, נמצא כי שיעורי התמותה בקרב בני אדם עלו ביותר מ-4% בתקופה שבין 2000 ל-2005, כאשר אוכלוסיית הנשרים הייתה בשפל.

אנשי הקהילה הפרסית בהודו נוהגים להותיר את מתיהם חשופים במגדלים גבוהים הנקראים מגדלי הדממה כדי שהנשרים יוכלו לאכול. עקב הירידה באוכלוסיית הנשרים, הם נאלצו לנטוש את המנהג העתיק הזה מסיבות היגיינה, שכן כיום לוקח לגופות שישה חודשים להיעלם.

 תגובה 
ממוזער|150x150 פיקסלים|דיקלופנק זמין בשנת 2009

 תקנה של דיקלופנק 
בעקבות הממצאים על דיקלופנק, התרופה נאסרה לשימוש לצורכי וטרינריה בהודו ב-11 במרץ 2006. נפאל הצטרפה לאיסור באוגוסט ופקיסטן באוקטובר. בנגלדש אסרה את השימוש בתרופה בשנת 2010. תרופה חלופית פותחה במהירות והוצעה לאחר ניסויים על נשרים בשבי: מלוקסיקם. מלוקסיקם, תרופה נוגדת דלקת שאינה סטרואידית (NSAID) המתפרקת במהירות ואינה מזיקה לנשרים, הוצעה כתחליף מקובל לדיקלופנק. חברות התרופות עודדו להגדיל את ייצור המלוקסיקם במטרה להוריד את המחיר שלו לרמת המחיר של דיקלופנק עצמו כדי להפוך אותו למתאים יותר לשימוש. בשנת 2015, ממשלת הודו הורתה להגביל את גודל הבקבוקון של התרופות ל-3 מ"ל כדי להפחית את המינון הניתן לבקר.

תרופות נוספות שפותחו כחלופות לדיקלופנק – אצקלופנק, קטופרופן ונימסוליד – הוכחו גם הן כרעילות לנשרים. דיקלופנק לשימוש אנושי עדיין הוסב לשימושים וטרינריים באמצעות מכירה בלתי חוקית של בקבוקונים מרובי מנות שיועדו לבני אדם אך בפועל שימשו לבקר בשנת 2011. האיסור חודד עם איסור על בקבוקונים הגדולים ממינון אנושי יחיד (3 מ"ל) בשנת 2015, אך ייצור בלתי חוקי של בקבוקונים עדיין נמשך. בעוד שהאיסור על דיקלופנק הצליח בנפאל ובבנגלדש, הוא עדיין זמין באופן נרחב בהודו. מחקר שפורסם בשנת 2020 הראה כי מלוקסיקאם הייתה התרופה הווטרינרית מסוג NSAID הנפוצה ביותר בנפאל בשנת 2017 (89.9%). אף על פי שדיקלופנק כמעט ולא נמכר בבתי מרקחת בבנגלדש, בשנת 2018 נרשם שיעור גבוה יותר של מכירות של קטופרופן בהשוואה למלוקסיקאם, למרות האיסור החלקי על קטופרופן על ידי ממשלת בנגלדש בשנת 2016. בשנת 2021 זוהתה חומצה טולפנמית כחלופה נוספת הבטוחה לעופות.

למרות ההגבלות על השימוש בדיקלופנק בהודו, נשרים המשיכו למות מהרעלת דיקלופנק. במחקר שנערך על פגרים שנאספו בין השנים 2011 ל-2014, נמצאו רמות דיקלופנק גבוהות ברקמות הכליה של 14 מתוך 29 נשרים לבני עורף ו-9 מתוך 12 נשרים גריפונים מההימלאיה, כך שסביר להניח שהרעלת דיקלופנק הייתה סיבת המוות. עם זאת, ישנן אינדיקציות לכך שהאיסור על שימוש בדיקלופנק האט את קצב הירידה.

למרות משבר הנשרים, דיקלופנק עדיין זמין במדינות אחרות, כולל באירופה. התרופה אושרה באופן שנוי במחלוקת לשימוש וטרינרי בספרד בשנת 2013 והיא עדיין זמינה, אף על פי שספרד היא ביתם של כ-90% מאוכלוסיית הנשרים האירופיים וסימולציה עצמאית הראתה כי התרופה יכולה להפחית את אוכלוסיית הנשרים ב-1-8% בשנה. סוכנות התרופות של ספרד הציגה סימולציות המצביעות על כך שמספר מקרי המוות יהיה קטן למדי. חקיקה חדשה בנושא סילוק פגרים בספרד גם כן מצמצמת את כמות המזון הזמינה לנשרים, תוך שהיא מעלה עלויות ופליטות גזי חממה.

 שימור 
תוכניות רבייה בשבי של הנשר ההודי החלו במטרה לסייע לשיקום האוכלוסייה שלו. מכיוון שהנשרים חיים זמן רב, מתרבים לאט וקשה במיוחד להרבות אותם בשבי, התוכניות צפויות להימשך זמן רב. הציפורים שגודלו בשבי ישוחררו לטבע כאשר הסביבה תהיה נקייה מדיקלופנק.

בשנת 2002, פנו הפרסים למרכז הבינלאומי לעופות דורסים בבקשה לסיוע ברביית נשרים.

בשנת 2014, ארגון "הצלת הנשרים של אסיה מהכחדה" הודיע כי יתחיל לשחרר לטבע ציפורים שגודלו בשבי עד שנת 2016. בשנת 2016, מרכז הרבייה לשימור ג'אטאו בפינג'ור שחרר לטבע נשרים שגודלו בשבי כחלק מתוכנית ההשבה מחדש הראשונה של הנשרים באסיה. מספר קטן של נשרים התרבו באזורים שונים בדרום הודו, כולל במדינות קרנאטקה וטאמיל נאדו. שלושה מרכזי רבייה נוספים הוקמו במדינות מערב בנגל, אסאם ומאדיה פראדש בהודו, בנוסף לארבעה מתקנים קטנים יותר בשיתוף פעולה עם גני חיות.

בשנת 2020, משרד הסביבה, היערות ושינויי האקלים של ממשלת הודו השיק תוכנית פעולה לשימור הנשרים 2020–2025. מטרת התוכנית היא לחזק את מאמצי השימור ולהקים מנגנון שיבטיח שגם תרופות וטרינריות רעילות אחרות, מלבד דיקלופנק, ייאסרו לשימוש.

הערות שוליים

קטגוריה:עופות והאדם
קטגוריה:הודו: עופות