אייץ'-פופ

אייץ'-פופ (H-pop) או פופ היפנגוגי (Hypnagogic pop) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקת פופ ומוזיקה פסיכדלית, שהתפתח באמצע עד סוף שנות ה-2000 בארצות הברית.

הז'אנר נטבע לראשונה על ידי העיתונאי דייוויד קינן בגיליון אוגוסט 2009 של מגזין המוזיקה הבריטי The Wire , כדי לתייג את המגמה המתפתחת, אותה אפיין כ"מוזיקת פופ נשברת דרך זיכרון של זיכרון". המגזין הבריטי קיבל שורה של מיילי שנאה שלעגו לז'אנר ושתייגו את הז'אנר כ"ז'אנר הגרוע ביותר שנוצר על ידי עיתונאי". כמו כן, חלק מהאמנים שצוינו כאמנים מהז'אנר דחו או הכחישו מאוחר יותר שהם חלק מהז'אנר.

 אפיון 
הז'אנר שואב השראה מהמוזיקה והתרבות הפופולרית של שנות ה-1970, שנות ה-1980 ותחילת שנות ה-1990. הז'אנר משקף עיסוק בטכנולוגיית הקלטה אנלוגית  מיושנת וייצוגים בומבסטיים של אלמנטים סינתטיים מתקופות אלו, כאשר היצירות הסופיות יוצרות השפעות על זיכרון קולקטיבי. בשל האופי הלא מדויק של הזיכרון, הז'אנר אינו משחזר בנאמנות את הצלילים והסגנונות הפופולריים שהיו באותן תקופות. בשל עובדה זו, ז'אנר זה נבדל מתנועות תחיית המוזיקה. על פי מאל גסדון ופיליפ לה גרן, ניתן לתאר את הז'אנר כ"נוסטלגיה רוויזיוניסטית, לא במובן ש'הכול היה טוב יותר' אלא משום שהוא כותב מחדש את הזיכרון הקולקטיבי במטרה להיות נאמנים יותר לרעיון או לזיכרון של המקור מאשר למקור עצמו".

בין הצלילים הספציפיים שאמנים מהז'אנר משתמשים נעים בין "פופ לואי-פיי מטושטש ומוקרן באופן אקסטטי" לבין "סינת'-רוק קוסמי משנות ה-1970" ו"אקזוטיקה שבטית מטורפת". מורגן פויאי מ-Vice תיאר את הז'אנר כ"יצירה של שותפים מביכים למיטה מחובבי מוזיקה ניסיונית ותאורטיקנים מוזרים של פופ פרוגרסיבי". פויאי תיאר כי הז'אנר מאופיין ביצירות ארוכות "רוויות בהד, דיילי, גיטרות חנוקות וסינתיסייזרים קטועים". המבקר אדם טריינר כותב כי במקום צליל מסוים, המוזיקה הוגדרה על ידי אוסף של אמנים שחלקו את אותן גישות וחחיות תרבותיות. כמו כן, טריינר ציין כי יצירותיהם שאבו מ"התת-מועד הקולקטיבית של התרבות הפופולרית של סוף שנות ה-1980 ותחילת שנות ה-1990", תוך שהיא "חובה מבחינה סגנונית למסורות שונות של ניסיוניזם, כמו נויז, דרון, חזרה ואלתור".

הז'אנר מכיל בדרך כלל דגימות מסגנונות מוזיקה משנות ה-1980, כמו רדיו רוק, מוזיקת הגל החדש, זמר של להיט אחד של MTV, מוזיקת העידן החדש, פסקולים של סרטי קולנוע שוברי קופות (שבהם יש שימוש בסינתיסייזרים), מוזיקת טרקלינים , מוזיקה קלה, מוזיקת מעליות תאגידית, "שמאלץ" של רוק קל, מוזיקת משחקי וידאו , סינת'-פופ ו-R&B עכשווי. דגימות אלו לרוב מושחתות במכוון, מופקות באמצעות ציוד הקלטה אנלוגית, ושימוש ברחש קלטות . כמו כן, הז'אנר מכיל צלילים שנחשבו אז צלילים עתידניים, בעיקר בשל אופיים המיושן, שנראים כצלילים פסיכדליים. בנוסף לכך, ביצירות מהז'אנר נפוץ השימוש של טכנוללוגיה אודיו-ויזואלית מיושנת ובתמונות דיגיטליות עשה זאת בעצמך, כגון קלטות שמע, VHS, CD-R והאסתטיקה המוקדמת של האינטרנט.

 לקריאה נוספת 



 הערות שוליים 

קטגוריה:שנות ה-2000 במוזיקה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים