מצר טוואנטפק

מצר טֵווּאַנטפֶּק (באנגלית: The Isthmus of Tehuantepec) הוא מצר במקסיקו שבו נמצא המרחק הקצר ביותר בין מפרץ מקסיקו לאוקיינוס השקט. לפני פתיחת תעלת פנמה, הוא היה נתיב תחבורה יבשתי ראשי "דרך טוואנטפק". המצר והדרך קרואים כשמה של העיירה טוואנטפק (Tehuantepec) שבמדינת ואחאקה השם נגזר מהמונח הנאוואטלי Tēcuāntepēc שפירושו "הר היגואר".

 גאוגרפיה 
שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים|מפת תבליט המציגה את מצר טוואנטפק. בין שני רכסי ההרים (בצבע חום) נמצא מעבר צ'יוולה
המצר עובר דרך ארבע מדינות במקסיקו: וראקרוס, ואחאקה, ממערב למצר ואזורים קטנים בצ'יאפס וטבסקו שנמצאות מזרחה לו.
אורך המצר בקו אווירי, בנקודה הצרה ביותר, בין העיר ספולימפיה (Spolimpia) שלחוף מפרץ מקסיקו בצפון לבין סאלינה קרוס (Salina Cruz) שלחוף האוקיינוס השקט בדרום, הוא כ-200 קילומטרים. באמצעות הכביש הפדרלי 185 אורך הדרך הוא כ-300 קילומטרים. בשנת 1907 נחנך קו רכבת החוצה את המצר, במסגרת הפרויקט "המסילה הטרנס-איסטמית" (Tehuantepec Isthmus Railway), באורך כולל של 308 ק״מ. מסילת הרכבת, עוברת במעבר צ'יוולה (Chivela Pass) שבה נמצאת הנקודה הגבוהה ביותר לאורך המסילה, 224 מטר מעל פני הים. עם זאת הקושי העיקרי בסלילה לא נבע מהגובה, אלא ממעבר בשטחי ביצות וג'ונגלים.
אזור סלבה זוקה (Selva Zoque) שבחלק המזרחי-מרכזי של המצר הוא אזור בעל חשיבות אקולוגית, בשל היותו מכוסה ביערות גשם טרופיים והוא מכיל את רוב המגוון הביולוגי היבשתי במקסיקו.

 היסטוריה 
שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים|מפה משנת 1736. כיתוב למטה משמאל: "נהרות אלה כמעט נפגשים. שניהם ניתנים לשיט, וכל התותחים והאספקה לאקפולקו נישאים מהים הצפוני לים הדרומי באמצעותם."
חיפוש מעבר ימי בין האוקיינוסים היה רעיון מרכזי כבר בימי המלוכה הספרדית, ובמיוחד עבור המלך קרל החמישי, שרצה לחבר בין "ספרד החדשה" ופרו.
בשנת 1520, הרנאן קורטס (הכובש הספרדי של מקסיקו) השתמש בנתיב זה כדי להעביר ציוד ואספקה למספנה שהקים על חוף האוקיינוס השקט. היתרון במסלול היה השימוש בנהר קואצקואלקוס (Coatzacoalcos) שבו אפשר היה לשוט במעלה הנהר כ-200 קילומטרים, כשני-שלישים מהמצר ולהעביר, חומרים וציוד לבניית ספינות, אספקה וכלי נשק. המשך הדרך נעשה רגלית, עם סבלים ילידים אל החוף המערבי, ממנו יצאו משלחות לעבר אקפולקו ומשם המשיכו אל הפיליפינים ודרום סין.
יתרונו של המסלול הוביל כבר במאה ה-16 להצעה לחפור תעלה בין-אוקיינית, אך קשיים שונים גרמו לכך שהאופציה בפנמה האפילה על טוואנטפק כמעבר מועדף.

 אקלים 
האקלים השולט באזור הוא סוואנה טרופית (בעיקר בדרום) ומונסון טרופי (בעיקר בצפון). אזורים עם אקלים ממוזג יותר נמצאים ברמה הגבוהה שבין האוקיינוסים.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:מקסיקו: גאוגרפיה
קטגוריה:מצרי יבשה
קטגוריה:מקסיקו: תחבורה