מעולם לא היינו מודרניים

מעולם לא היינו מודרניים (בצרפתית: Nous n'avons jamais été modernes) הוא ספר משנת 1991 מאת ברונו לאטור, בשמו המלא: "Nous n'avons jamais été modernes: Essai d'anthropologie symétrique" (מעולם לא היינו מודרניים: מסה באנתרופולוגיה סימטרית),. הספר תורגם לאנגלית ב-1993.

 תוכן הספר 
הספר הוא "אנתרופולוגיה של המדע" החוקרת את ההבחנה הדואלית שהמודרניות עורכת בין טבע לחברה. עמים טרום-מודרניים, טוען לאטור, לא ביצעו חלוקה שכזו. נושאים עכשוויים בעלי עניין ציבורי כגון התחממות כדור הארץ, מגפת ה-HIV/איידס והתפתחות ביוטכנולוגיות מערבבים פוליטיקה, מדע ושיח פופולרי ומקצועי במידה כזו שדואליזם מסודר של טבע/תרבות אינו אפשרי עוד. חוסר עקביות זה הוליד תנועות פוסט-מודרניות ואנטי-מודרניות. לאטור מנסה לחבר מחדש את העולמות החברתי והטבעי בטענה שההבחנה המודרניסטית בין טבע לתרבות מעולם לא הייתה קיימת. במילים אחרות, יהיה זה מועיל יותר לראות את עצמנו כ"א-מודרניים" או "לא-מודרניים". הוא טוען שעלינו לעבד מחדש את חשיבתנו כדי להעלות על הדעת "פרלמנט של דברים" שבו תופעות טבע, תופעות חברתיות והשיח עליהן אינם נתפסים כאובייקטים נפרדים שנחקרים על ידי מומחים, אלא ככלאיים שנוצרים ונבדקים על ידי האינטראקציה הציבורית של אנשים, דברים ומושגים."לאטור מדבר על חוקות מודרניות ולא מודרניות, לכל אחת ארבע 'ערבויות'. ישנה גם תפיסה מרומזת של חוקה טרום-מודרנית, אם כי המוסכמות הפחות מקודדות שלה אינן מגיעות עד כדי ערבויות. כל אחת מחוקותיו מתייחסת לארבעה, כביכול, תחומים אונטולוגיים: הסובייקט, האובייקט, השפה וההוויה. תחום הסובייקט הוא גם זה של החברה, הקהילות, התרבות והמדינה; תחום האובייקט הוא זה של הדברים, הטכנולוגיות, העובדות והטבע; תחום השפה כולל פרקטיקות של שיח, תיווך, תרגום, האצלת סמכויות וייצוג; ולבסוף, תחום ההוויה כולל את האל ואת האלים, בני האלמות, האבות הקדמונים – הוא כולל שאלות של קיום. עבור לאטור, חוקה של כל תקופה חייבת להיות בעלת מוסכמות וערבויות בארבעת תחומים אונטולוגיים אלה. ארבע הערבויות של החוקה המודרנית עבור לאטור הן: (א) שהטבע (כלומר דברים, אובייקטים) הוא 'טרנסצנדנטי', או אוניברסלי בזמן ובמרחב; שם כדי להתגלות; (ב) שהחברה (הסובייקט, המדינה) היא 'אימננטית', כלומר היא נבנית ללא הרף." "באופן מלאכותי" על ידי אזרחים או על ידי נתינים; (ג) ש"רשתות תרגום" בין שתי הממלכות הראשונות "אסורות", כלומר "הפרדת הרשויות" בין הממלכות הללו "מובטחת"; (ד) ש"אל מחוק" משמש כ"בורר" של הדואליזם הזה."

 על כלכלה 

לאטור מאתגר בספרו את ההבנה המסורתית של הכלכלה כמדע אובייקטיבי, כמותי וחף מערכים. הוא מאמין שגישה זו אינה מתחשבת ביחסים בין בני אדם ללא-אנושיים, וטוען כי מדדים כלכליים מסורתיים מעריכים חברה אך ורק במונחים של צמיחה כלכלית ופריוןפריון, תוך התעלמות מהעלויות החברתיות והאקולוגיות הגדלות של פעילויות אלו, כגון הידרדרות סביבתית, אי-שוויון חברתי ואובדן תרבותי. הוא מצביע על האתגרים שההפרדה בין הטבע לחברה, שהייתה נוכחת במחשבה הכלכלית, מציבה. לאטור משתמש בדוגמאות שונות כדי לבקר את הכלכלה המודרנית ומציע שפעילות כלכלית היא מערכת יחסים מורכבת ותלויה הדדית בין בני אדם ללא-אנושיים, שחייבת לקחת בחשבון גורמים חברתיים, תרבותיים ואקולוגיים. הוא טוען במקום זאת כי גישה הוליסטית ומשולבת יותר נחוצה לחברה בת קיימא ומגוונת.

 השפעות והצגה מוטעית של רעיונותיו 
הריאליסט הספקולטיבי גרהם הרמן מציין כי לאטור הוצג לעיתים באופן שגוי כפוסטמודרניסט. הרמן מצטט את "מעולם לא היינו מודרניים" כקריטי להבנת תפיסתו של לאטור את "הפוסטמודרניים כמודרניים עם סימן מינוס נוסף" ולכן דוחה את ההאשמות נגד לאטור כפוסטמודרניסט. הרמן ממשיך להיות מושפע מ"מעולם לא היינו מודרניים" ומוסיף כי הפוסטמודרניזם ממשיך להיות סובייקט-מרכזי/ אנתרופוצנטרי (כפי שעשתה המודרניות) בהבחנה שלו בין סובייקט לאובייקט. הבנה זו מהווה את הבסיס לאונטולוגיה מוכוונת האובייקטים של הרמן.

הערות שוליים

קטגוריה:מודרניזם