דינה רצ'בסקי

דינה רֶצ'בסקי (נולדה ב־1 ביוני 1937) היא אדריכלית ומתכננת ערים ישראלית, מן הדמויות המרכזיות בתחום התכנון הפיזי בישראל לקראת סוף המאה ה־20. בין השנים 1995–2002 כיהנה כראש מינהל התכנון במשרד הפנים, והייתה שותפה לעיצוב מדיניות לאומית בתחומי המרחב, השיכון והתשתיות, במיוחד בתקופות של שינוי דמוגרפי מהיר וגלי עלייה.

 רקע אישי ולימודים 
רצ'בסקי נולדה בפתח תקווה למשפחה שורשית בארץ ישראל. היא בתו של אריה לייב סלומון, דור חמישי בארץ וחקלאי, ונינתו של יואל משה סלומון, שהיה ממייסדי פתח תקווה. היא למדה בגימנסיה "אחד העם" בעיר, וב־1955 התגייסה לצה"ל ושירתה בצנזורה הצבאית. בשנת 1957 החלה ללמוד בטכניון, במחזור האחרון של לימודים בני ארבע שנים בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים, וסיימה ב־1961.

 רקע מקצועי 
לאחר לימודיה עבדה במשרדו של האדריכל היינץ פנחל, שהתמחה בתכנון בתי מלון. בהמשך הצטרפה לצוותו של ציון השמשוני, ונטלה חלק בעריכת תוכנית האב לעיר אשקלון. לאחר מכן עבדה במשרד אלכס שר־אדריאל, שם ניהלה פרויקטים עירוניים בקנה מידה רחב.

ב־1978 הצטרפה למשרד הפנים כראש צוות תכנון במחוז המרכז. בהמשך נבחרה למנהלת מחוז תל אביב, ובהמשך עברה לירושלים, שם שימשה "ממונה על תכנון ארצי". בתקופה זו יזמה את תמ"א 28 (תחנת ממסר לשידורי "קול אמריקה" בערבה) ואת תמ"א 31 – תוכנית חדשנית לבנייה, פיתוח וקליטת העלייה מברית המועצות לשעבר. במקביל לעבודתה הציבורית, השלימה תואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב.

 מגזר ציבורי 
 תרומתה לתמ"א 31 
תמ״א 31, תוכנית המתאר הארצית לבנייה, פיתוח וקליטת עלייה, גובשה ביוזמתה של דינה רצ'בסקי בתקופת כהונתה כראש מינהל התכנון. ב-1990 הציעה למועצה הארצית לתכנון ולבנייה להכין תוכנית מתאר ארצית חדשה שתתמודד עם האתגרים שיצר גל העלייה מברית המועצות לשעבר, ובפרט צורכי הדיור הנרחבים שנלוו אליו. עד אותה עת, לא קודמה תוכנית מתאר ארצית מקיפה לפי החוק, והתכנון הארצי נטה להיות תגובתי ולא יזום. ההצעה של רצ'בסקי סימנה שינוי בגישת התכנון – מהתמודדות נקודתית עם צרכים מיידיים, לעבר גיבוש מדיניות תכנונית כוללת ומתואמת בקנה מידה ארצי.

התכנית אושרה והובילה לגיבוש סדרת תוכניות מתאר נוספות – ארציות ומחוזיות – שעסקו בהתמודדות עם צורכי פיתוח מואץ, פיזור וריכוז אוכלוסין, קידום תשתיות ותחבורה, ושמירה על שטחים פתוחים. תמ״א 31 ביטאה שינוי בגישת התכנון הארצי, תוך מעבר ממדיניות של פיזור אוכלוסייה לעבר ריכוזה באזורים מטרופוליניים, והטמעת שיקולים סביבתיים כגון מיפוי רגישויות אקולוגיות, הגדרת שטחים מוגנים, קביעת מנגנוני בקרה ותכנון סטטוטורי מלווה.

 כהונתה כראש מנהל התכנון 
רצ'בסקי כיהנה כראש מינהל התכנון במשרד הפנים בין השנים 1995–2002, לאחר שמונתה על ידי ראש הממשלה יצחק רבין. לאורך כהונתה שימשה תחת שמונה שרי פנים שונים, ועמדה בראש הגוף האחראי על יישום סמכויות שר הפנים בתחום חוק התכנון והבנייה. במסגרת זו, הייתה מופקדת על גיבוש המדיניות הלאומית לתכנון מרחבי בישראל, תוך שילוב מערכתי של תחומי המגורים, התעסוקה, התחבורה והשירותים הציבוריים. מינהל התכנון בראשותה היה אחראי גם על ההנחיה וההפעלה המקצועית של מוסדות התכנון בכל הדרגים – מן הוועדות המקומיות ועד למועצה הארצית לתכנון ולבנייה – וכן על גיבוש המלצות ותרגום מדיניות הממשלה, משרד הפנים והמועצה הארצית לתכנון פיזי ולאומי בר ביצוע

במהלך כהונתה הובילה מהלך רחב היקף של עדכון תוכניות מתאר מחוזיות, ששימשו בסיס לקידום מדיניות תכנונית אחידה בכלל הארץ. בתקופה זו גובשה לראשונה ראייה אסטרטגית כוללת ברמה הארצית – בין היתר באמצעות תוכניות מתאר לאומיות ומחוזיות – שנועדו לייצר תשתית תכנונית מסודרת לנוכח תמורות דמוגרפיות, חברתיות וסביבתיות. בגישה זו ניכרה תפיסתה של רצ'בסקי את התכנון ככלי לעיצוב מדיניות ציבורית, ולא רק כמענה טכני לצורכי בנייה ופיתוח.

 תרומתה לתמ"א 35 

בהמשך כהונתה כראש מינהל התכנון במשרד הפנים (1995–2002), תרמה דינה רצ'בסקי תרומה מהותית לגיבוש הבסיס שעליו נוסחה תוכנית המתאר הארצית תמ"א 35. בתקופתה הוכנו שש תוכניות מתאר מחוזיות מעודכנות, ששימשו תשתית ישירה להכנתה של תמ"א 35, שאושרה מאוחר יותר בשנת 2005. גישתה התכנונית נשענה על תפיסה מערכתית וארוכת טווח, והיא עצמה תיארה את חזונה כך: "פועלת על בסיס תכנון כולל, המנסחת מדיניות ארוכת טווח למדינה כולה". רצ'בסקי פעלה ליצירת שינוי עמוק בתפיסת מוסדות התכנון – ממערכת טכנית-ריאקטיבית למערכת אסטרטגית, יוזמת, ומתכללתאף שפרשה טרם אישור התוכנית הסופית, יסודות מדיניותה ניכרים בתמ"א 35, במיוחד בעקרונות של עידוד ציפוף עירוני, הגדרת גבולות גידול עירוניים, ושמירה על שטחים פתוחים כמשאב ציבורי. מאפיינים אלו משקפים גם את עקרונות הפעולה שהובילה במסגרת תמ"א 31, שהיוותה בסיס מתודולוגי לפיקוח ומעקב תכנוני, ובהמשך שולבו ככלים מרכזיים גם בתמ"א 35.

 פעילות ציבורית לאחר הפרישה 
בשנת 2002 פרשה מתפקידה, לאחר שכיהנה תחת שמונה שרי פנים. גם לאחר הפרישה המשיכה להשמיע את קולה בדיון הציבורי. היא ביקרה את הרפורמה בחוק התכנון והבנייה שהוצעה בשנים 2010–2011, וטענה כי הסרת סמכויות ממוסדות תכנון מחוזיים תחליש את היכולת לשמור על האינטרס הציבורי ועל שטחים פתוחים. היא קראה לשימור הכלים המקצועיים שנבנו לאורך השנים.

 הוקרה 
בשנת 2003 הוענק לה אות "אביר איכות השלטון" מטעם התנועה לאיכות השלטון בישראל.

בשנת 2004 זכתה לתואר "יקירת התכנון" מטעם איגוד המתכננים בישראל.

 גישה ערכית והשפעה ציבורית 
גישתה של דינה רצ'בסקי לעולם התכנון והבנייה התאפיינה בעמדה ערכית מובהקת, שהציבה את טובת הציבור, איכות הסביבה והאחריות המקצועית בלב העשייה. לאורך כהונתה כראשת מינהל התכנון במשרד הפנים (1995–2002), פעלה לחיזוק מעמדו של הדרג המקצועי ולהבטחת תהליכי קבלת החלטות הנשענים על שיקולים תכנוניים רחבים ולא פוליטיים. השפעתה הציבורית ניכרת בשילוב שיקולים מערכתיים בתחומי הדיור, התחבורה, הסביבה והשירותים הציבוריים בתוך מסגרות התכנון הארציות והמחוזיות. רצ'בסקי הייתה בין מי שהובילו שינוי תפיסתי בתכנון הפיזי בישראל – מעבר מדפוס תגובתי לדפוס יזום, מתואם ומבוסס מדיניות כוללת. בעבודתה תרמה לקידום תפיסות של חדשנות ממסדית, שבה המערכת התכנונית נדרשה להפנים שיקולים סביבתיים כמרכיב אינהרנטי בתהליך – לא רק כרגולציה חיצונית אלא כתשתית ערכית של עשייה מקצועית.

 הערות שוליים 

קטגוריה:אדריכלות
קטגוריה:אדריכליות ישראליות
קטגוריה:בוגרות הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1937