היהודי הפולני

היהודי הפולני (בצרפתית: Le Juif polonais) היא אופרה צרפתית בשלוש מערכות מאת המלחין קמיל ארלנגר, שהושלמה בשנת 1900. האופרה מבוססת על המחזה "היהודי הפולני", מאת הצמד ארקמן-שאטריאן, שהוצג לראשונה בשנת 1867. הלברית נכתבה על ידי אנרי קיין, על פי המחזה. בשנת 1871 תורגם המחזה לאנגלית בשם "הפעמונים" (The Bells) על ידי לאופולד לואיס. המחזה עובד לאופרה בגרמנית "היהודי הפולני" (Der polnische Jude) שנכתבה על ידי קארל וייס והוצגה לראשונה בשנת 1901.

 עלילה 
 מערכה ראשונה 
בערב חג המולד בשנת 1833, משתוללת סופת שלגים. בפונדק באלזס, בעלי הפונדק, הזוג האנס וקתרין מתיס, ובתם, משוחחים עם שומר היער ועם הרופא ד"ר ניקל. הם נזכרים בערב חג המולד לפני 15 שנה, אותו הם מכנים "ליל הפולני", לזכר היעלמותו המסתורית של סוחר דגנים פולני עשיר. הוא עצר בפונדק כשהוא לבוש במעיל ירוק עם דש פרווה, מגפיים גבוהים וכובע צובל. לאחר שברך את הנוכחים לשלום, הניח על השולחן חגורה כבדה מלאה מטבעות זהב, שתה ודאג שיטפלו בסוסו לפני שיצא לדרכו בשעות הבוקר המוקדמות. מאוחר יותר נמצאו סוסו, מעילו וכובעו סמוך לפונדק, אך הוא עצמו לא נמצא.

החדשות מגיעות אל בעל הפונדק, הנמצא במצב רוח טוב בזמן שהוא עוסק בהכנות לחתונת בתו סוזל עם כריסטיאן. לפתע מגיע קרון, ודלתו נפתחת. יוצא ממנו סוחר דגנים הלבוש במעיל ירוק עם פרווה, מגפיים גבוהים וכובע צובל. לאחר שהוא מברך את הנוכחים, הוא מניח את חגורתו הכבדה על השולחן ומבקש לטפל בסוסו. מתיס צורח ומאבד את ההכרה.

 מערכה שנייה 
למחרת בבוקר, מתיס ממשיך לשמוע את צלצול פעמוני הכרכרה, אך מחליט להשיא את בתו סוזל כמתוכנן. לאחר חתימת חוזה הנישואין, הוא פורש לחדר בעליית הגג, שם הוא נרדם וחולם.

בחלומו הוא מוצא את עצמו בבית משפט, מואשם ברצח. מתיס מגן על עצמו בטענה שהכל מתרחש בתוך חלום, ולכן אין לדברים שיאמר כל תוקף. השופט מורה לרשם לציין כי מתיס טוען שהודאתו חסרת ערך מאחר שניתנה בחלום. כאשר מתיס מסרב לחשוף את פרטי האירועים מאותו לילה של דצמבר, השופט מזמן את המהפנט, המכונה "החולם" (Le Songeur).

החולם מאלץ את מתיס ללבוש את מעילו של הקורבן ולשחזר את נסיבות הרצח. מתיס מתאר בפירוט כיצד רצח את היהודי, תוך כדי שהוא מסתובב סביב השולחן ונושא על כתפיו גופה מדומיינת. הוא גם מראה כיצד העלים את הגופה, כשהוא צועק: "אל תוך האש, יהודי!" ודוחף אותה לתוך כבשן סיד. הקהל מגיב בזעזוע ובאימה.

לאחר שהחולם "מעיר" את מתיס, השופט מזמן את התליין, איש נמוך קומה הלבוש באדום. הפעמון מצלצל בפעם האחרונה, ומתיס מת.

 מערכה שלישית 
למחרת בבוקר, כשההמון פורץ את דלת חדר השינה, ילד קטן בחיק אמו מפצח בחצוצרה, צעצועו, ומסרב להניחה כאשר אמו מנסה לקחת אותה ממנו. זהו קול שופר הדין האחרון, שאי אפשר להשתיק.

 הצגות 
האופרה הוצגה לראשונה בפריז באופרה-קומיק ב-11 באפריל 1900, כאשר צוות השחקנים כלל את גוסטב הוברדו, בתפקיד קתרין את הקונטרה אלט ז'אן ג'רוויל-ראש, בתפקיד הנשיא את הבס אנדרה גרס, בתפקיד כריסטיאן את הטנור אדמונד קלמנט ובתפקיד מתיאס ויקטור מורל. את תפקידה של בתו של מתיאס, סוזל, גילמה ג'וליה גירודון. בניגוד לאופרה הראשונה של ארלנגר, קרמריה, "היהודי הפולני" זכתה להצלחה גדולה והוצגה בצרפת עד שנות ה-30.

גוסטב מאהלר הציג את היצירה בווינה בשנת 1906, שם היא התגלתה ככישלון חרוץ. העלילה נחשבה לדלה והמוזיקה לא הצליחה לעניין את הקהל. לפי אלמה מאהלר, כששמע בעלה את היצירה בפריז, פעמוני המזחלת הזכירו לו את הסימפוניה הרביעית שלו. מבקרים וינאים דירגו את היצירה כנחותה בהשוואה ליצירה אחרת על אותו נושא מאת קארל וייס, שהוצגה בווינה בשנת 1902. אף על פי כן, האופרה נותרה ברפרטואר בצרפת עד שנות ה-30.

 תפקידים 
 האנס מתיס, ידוע כמתיס
 קתרין מתיס
 סוזל מתיס – בתם של האנס וקתרין
 כריסטיאן – ארוסה של סוזל
 דוקטור ניקל
 וולטר
 נשיא בית המשפט
 הפולני
 "החולם"
 נערה צעירה

 לקריאה נוספת 






קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:יהדות צרפת
קטגוריה:אופרות בצרפתית
קטגוריה:אופרות