תעשיית הטלקום

תעשיית הטלקום (באנגלית: Telecommunications industry) מתייחסת לשירותי תקשורת שמעבירים קול, מידע או וידאו דרך רשתות שונות, כמו קווים קבועים (למשל תשתיות טלפון או אינטרנט), או רשתות סלולריות ואלחוטיות. מדובר בענף שכולל מגוון שירותים, שבעבר נחשבו לנפרדים, כמו שידורי רדיו וטלוויזיה מצד אחד, ואינטרנט או שירותי טלפון מהצד השני, אך קיימת נטייה לראות אותם כחלק מאותה מערכת כוללת של שירותי תקשורת. עם זאת, הגדרות התחום משתנות ממדינה למדינה, ולא תמיד יש קו ברור שמבדיל בין התחומים השונים או בין הגופים שמפקחים עליהם. בישראל התקיימו דיונים לגבי הצורך להקים רשות תקשורת אחת ואחידה שתפקח על כל התחום, כולל שידורים, אינטרנט, טלפוניה ועוד, אךבינתיים הוקמו גופים נפרדים שמטפלים רק בחלקים מסוימים מהתחום הזה.

 התפתחות היסטורית של תעשיית הטלקום 
ב-1858 הונח הכבל הטרנס-אטלנטי הראשון שנמתח לאורך קרקעית האוקיינוס אשר אפשר חיבור בין אירופה לאמריקה. בהמשך המאה ה-19 התרחבו רשתות הכבלים התת-ימיים, שכללו קווים נוספים בין אירופה לאמריקה ועוד מקומות בעולם. תהליך רשת הכבלים הימית הפך לאחד מיסודות תעשיית הטלקום המודרנית, שעליהם נבנו בהמשך גם פיתוח הטלפון, הרדיו והאינטרנט.

כאשר רשתות התקשורת נוצרו לראשונה, הן היו מונופולים בבעלות ממשלתית: חברה אחת ניהלה את תשתיות הכבלים והמתגים שמעבירים את השיחות. בהתחלה התבצעו שיחות בצורת מברקים וקוד מורס, אך עם הזמן, מכשירי טלפון הפתחו. לאחר מכן נוספו גם שירותי פקס ובהמשך גם העברת נתונים דיגיטלית.

ברוב המדינות נפתח שוק הסלולר לתחרות כדי להיטיב עם הצרכנים. בתחילה סיפקו חברות הטלפון הקוויות הוותיקות את השירות, אך במהרה הופיעו מתחרים חדשים, והממשלות החלו למכור רישיונות לדורות מתקדמים של טכנולוגיה סלולרית במחירים גבוהים. האסדרה התמקדה בשיתוף תשתיות, תמחור העברת שיחות בין רשתות, ושיחות נדידה בין מדינות.

עם הזמן גדל מספר החברות, אך נוצרה בעיה של ריכוזיות כשענקיות תקשורת שלטו בשווקים שלמים. הרגולטורים ניסו למנוע חוזים כובלים ולעודד תחרות על בסיס ערך ללקוח, תוך פיקוח על הכנסות ממוצעות למשתמש ושיעורי נטישה. במקביל, פס רחב לאינטרנט הפך למנוע הכנסה מרכזי, וחברות טלקום החלו להתחרות גם בשידור תוכן, מה שהוביל לאיחוד רגולטורים בבריטניה.

התקדמות טכנולוגית מהירה, כולל אינטרנט מהיר במיוחד ושימוש נרחב בטלפונים חכמים לצריכת מדיה, שינתה את השוק, שנשלט כעת בידי מספר חברות מובילות (אפל, סמסונג ואחרות), עם תחרות עזה בין אנדרואיד ל-iOS. רגולטורים פעלו גם לקביעת תקני תקשורת ותוכנה למניעת מונופולים.

במהלך השנים עבר מוקד הרגולציה מתמחור וגישה לרשתות קוויות לשחרור פסי תדר נוספים, שקיפות מחירים והגנה על הצרכן בעידן של תלות הולכת וגוברת בתקשורת, כולל פיקוח על תחום התשלומים הסלולריים כדי למנוע חסימת תחרות ושימוש לרעה.

עשר חברות הטלקום הגדולות בעולם לשנת 2024
 שם החברה  מדינה  שווי שוק (מיליארד דולר) China Mobile (צ'יינה מובייל)  סין  180–210 AT&T  ארצות הברית  120–140 Verizon Communications (ורייזון)  ארצות הברית  110–120 Deutsche Telekom (דויטשה טלקום)  גרמניה  ~105 NTT (ניפון טלגרף וטלפון)  יפן  100+ America Movil (אמריקה מוביל)  מקסיקו  ~70 Orange (אורנג')  צרפת  ~43 Telefonica (טלפוניקה)  ספרד  ~37 China Telecom (צ'יינה טלקום)  סין  ~38 Vodafone (וודאפון)  בריטניה  30–35מקורות:- דירוג שווי שוק עולמי, TradingView
 NewTech Online על NTT
 סקירה על חברות טלקום אמריקאיות

 תעשיית הטלקום בישראל 
תעשיית הטלקום בישראל מורכבת ממגוון רחב של חברות הפועלות בתחומים שונים של תקשורת אלקטרונית, ובהם שירותי טלפוניה, אינטרנט, שידורי טלוויזיה ותמסורת נתונים. השוק המקומי מאופיין בפיצול לתתי־שוק בעלי תנאים תחרותיים שונים, כאשר כל תת־תחום מציג רמות ריכוזיות, רגולציה ומבנה שונה. בשנת 2018 פעלו בישראל ארבע קבוצות מרכזיות בתחום התקשורת: קבוצת בזק, קבוצת הוט, קבוצת סלקום וקבוצת פרטנר. קבוצות אלו מספקות שירותים מגוונים לציבור, ולעיתים גם זו לזו, ופועלות כשחקנים אנכיים המספקים מספר שירותים, וגם כשחקנים רוחביים הממוקדים בתחום מסוים בלבד.

קבוצת סלקום מציעה סל שירותים רחב הכולל סלולר, אינטרנט, טלוויזיה (Cellcom TV) ושיחות בינלאומיות, ומתחרה ישירות בתחום הטלוויזיה הרב־ערוצית. פרטנר מספקת שירותים דומים, כולל Partner TV, ומבססת את פעילותה על שילוב בין סלולר, אינטרנט ושירותי תוכן. הוט מתמחה בעיקר בשירותי טלוויזיה בכבלים, אינטרנט וטלפוניה קווית, ומפעילה גם שירותי סלולר. בזק, שחקן ותיק ובעל השפעה משמעותית, שולטת בתשתיות התקשורת הקווית ומחזיקה ב־yes המספקת טלוויזיה בלוויין.

לצד קבוצות אלה פועלים בישראל גם ספקי שירותים עצמאיים נוספים, המכונים שחקנים "ממוקדים" או "נישתיים", אשר מספקים שירותים בתת־תחומים מסוימים בלבד. למשל, שחקנים הפועלים כמפעילים וירטואליים של רשתות סלולר, מפעילים עצמאיים בתחום הגישה לאינטרנט או ספקי תשתית אינטרנט אופטית. שירותים מתקדמים כמו טלוויזיה על גבי רשת האינטרנט מסופקים בישראל על ידי חברות כמו פרטנר TV וסלקוםTV, ומעמיקים את התחרות בתחום השידורים.

מבנה הבעלות בשוק הישראלי והאסדרה בענף משפיעים במידה רבה על התחרותיות. מיזוגים, שליטה צולבת בין חברות שונות, והשפעת אסדרה משתנה יוצרים שוק מורכב אשר דורש פיקוח מתמשך מצד רגולטורים כמו משרד התקשורת ורשות התחרות. תהליכים אלה ניכרים גם ברמות ההכנסה, הרווחיות והשקעות ההון של החברות הגדולות. על פי נתוני 2017–2018, קבוצת בזק שלטה בהכנסות הגבוהות ביותר, בעיקר בזכות תחום הטלפוניה הנייחת, אך גם הייתה בין החברות שעמדו בפני ירידה בתחרותיות מול שחקנים חדשים בתחום.

הדינמיקה בענף התקשורת בישראל משקפת תהליכים עולמיים של פתיחת שווקים, כניסת טכנולוגיות מתקדמות ומעבר מדגם של שירות ציבורי מונופוליסטי לשוק רב־שחקני שבו מתמודדים שיקולים עסקיים, צרכניים ורגולטוריים בעת ובעונה אחת.

 אסדרה (רגולציה) בתעשיית הטלקום 
בתעשיית הטלקום, אסדרה נועדה להבטיח מחירים הוגנים ושירות נגיש, אך קיימת סכנה של "לכידת רגולטור", שבה הרגולטור מושפע ומקדם את אינטרס החברות המפוקחות בגלל תלות במידע, מעבר עובדים בין שני הצדדים או אינטרסים פוליטיים. הפיקוח מתמקד במיוחד בתמחור, כדי למנוע מחירים מופרזים, גם במצבי ביקוש גבוה או יכולת אספקה מוגבלת. דוגמה להתערבות רגולטורית משמעותית היא הורדת מחירי הנדידה באיחוד האירופי. בנוסף, הרגולטורים בוחנים את חלוקת עלויות הרשת, רישוי, בנייה ותחזוקה בצורה הוגנת בין המנויים.

בישראל, אסדרת התקשורת עברה תהליך הדרגתי של התפתחות ועיצוב, במטרה להתאים את המסגרת החוקית לשינויים טכנולוגיים, כלכליים וחברתיים. עם השנים, נקבעו חוקים מרכזיים שהסדירו את הענף, והם עברו עדכונים ותיקונים בהתאם להתפתחויות כמו הופעת שידורי כבלים, לוויין ואינטרנט. האסדרה שמרה על איזון בין האינטרס הציבורי לבין עידוד תחרות בשוק, תוך הגברת הפיקוח והאכיפה על נותני השירות, קביעת סטנדרטים, הקצאת תדרים ומתן רישיונות. במקביל, מהלכי ליברליזציה פתחו את השוק לשחקנים חדשים, עודדו השקעות והפחיתו מגבלות מונופוליסטיות, במטרה לשפר את איכות השירות ולהוזיל עלויות לציבור.

 הכיוונים העתידיים של ענף הטלקום 
בעשורים האחרונים, תעשיית הטלקום העולמית חווה שינויים מואצים שמשפיעים על המבנה הכלכלי, על טכנולוגיות התשתית ועל מערכת היחסים בין ממשלות לחברות פרטיות. אחת המגמות המרכזיות היא המעבר לשירותי נתונים ודיגיטציה, על חשבון שירותי טלפוניה מסורתיים. עיקר ההכנסות בתעשייה נובע מאינטרנט נייד, שירותי וידאו, ותעבורת נתונים, ולא משיחות קוליות. מגמה נוספת היא התפתחות רשתות הדור החמישי (5G), שצפויה לשנות את אופי השירותים, עם מהירויות גבוהות במיוחד, תגובתיות כמעט מיידית, וחיבור למכשירים חכמים ואוטונומיים.

גם תעשיית הטלקום בישראל ניצבת בעשור האחרון בפני שינויים מואצים ואתגרים מהותיים, הנובעים מהתפתחויות טכנולוגיות, גלובליזציה כלכלית והתחזקותם של תאגידי ענק בינלאומיים. המעבר לרשתות דור חמישי, התפשטות שירותי OTT (כמו שיחות וידאו, הודעות מיידיות ושירותי סטרימינג) והוזלת מחירי החבילות הגבירו את התחרות בתחום, אולם גם ערערו את יציבות המודל העסקי המסורתי של חברות הסלולר. מגמות אלו הובילו לשחיקה ברווחיות, לירידת הכנסות ולצמצום השקעות בתשתיות מצד החברות המקומיות.

במקביל, עולה הצורך בגיבוש מדיניות תקשורתית לאומית, המתמודדת עם הסוגיות הגאו-פוליטיות של שליטה במידע, פיקוח על תשתיות ריבוניות וניהול משאבי נתונים. שאלות כמו עצמאות טכנולוגית, ניתוק אפשרי מהשפעות גלובליות או הקמת "אינטרנטים סגורים" הפכו לחלק מהשיח המקצועי והמדיני, בייחוד על רקע חששות מביטחון מידע ופעילותם של שחקנים עוינים בזירה הדיגיטלית.

ראו גם
 טלקומוניקציה
 תקשורת סלולרית בישראל
 בזק
 איגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי
 טלקום איטליה

קישורים חיצוניים


 תעשיית הטלקום בתנועה: אין זו הפעם הראשונה שהיא ממציאה עצמה מחדש 

 חברות טלקום מובילות בעולם
 Telecom Services Market Summary 

 Telecommunications 


הערות שוליים

קטגוריה:טלקומוניקציה
קטגוריה:חברות תקשורת
קטגוריה:ארגוני תקשורת
קטגוריה:חברות תקשורת ישראליות
קטגוריה:ישראל: ארגוני תקשורת
קטגוריה:ישראל: טלקומוניקציה
תקשורת
קטגוריה:טלפוניה בישראל
קטגוריה:כבלי תקשורת
קטגוריה:כבלים תת-ימיים