דיוקן הקשת

דיוקן הקשת (באנגלית: The Rainbow Portrait) הוא ציור שמן של המלכה אליזבת הראשונה, שנוצר סביב השנים 1600–1603. הדיוקן מוצג כיום בבית האטפילד שבהרטפורדשייר, והוא נחשב לאחד הדיוקנאות האניגמטיים והמפורסמים ביותר של המלכה. היצירה נחשבת לאחרונה שצוירה בחייה של אליזבת או זמן קצר לאחר מותה בשנת 1603. זהות האמן אינה ידועה, אך היא יוחסה לאורך השנים לפדריקו צוקרי, איזק אוליבר וניקולס היליארד, וההערכה הרווחת היא כי צוירה בידי מרקוס חירארטס הבן או ג'ון דה קריץ.

 תיאור היצירה 
בדיוקן מתוארת "המלכה הבתולה" כשהיא אוחזת בקשת צבעונית במקום בשרביט מלכותי מסורתי. מעל הקשת נכתב בלטינית "Non sine sole iris" – "אין קשת בלי שמש". מלבושה עשיר בפנינים ובאבני חן, שערה מקושט בפרחים ובתכשיטים, והיא עוטה גלימה כתומה מעוטרת בעיניים ובאוזניים, כסמל לכך שהיא רואה ושומעת הכול. על שרוולה מופיע נחש משובץ תכשיטים, כסמל לתבונתה ולחכמתה. הקומפוזיציה כוללת גם כתר על ראשה, המעיד על מלכותה שאינה מוטלת בספק.

 פרשנות וסמליות 
הדיוקן מתאפיין בשפע צפנים וסמלים, והוא נועד להקרין דמות מחושבת של אליזבת. הקשת שבידה מדגישה את דמותה כמעין שמש אלוהית, מעניקת שלום וסדר. עיניה ועור פניה מתוארים חלקים וצעירים, אף כי הייתה בשנות השישים לחייה, ובכך מצוירת כמלכה נצחית אשר החומקת מהזמן. הפנינים המרובות מרמזות לטוהר ולבתולין, ומשקפות את "פולחן הבתולה" שטופח סביבה. גלימתה הכתומה, שעליה רקומים עיניים ואוזניים, מבליטה את מעמדה כמי שמודעת לכל, ואילו הנחש בשרווליה מייצג חוכמה ותחכום מדיני. התכשיטים הרבים והבדים המפוארים מבטאים סמכות מלכותית ועושר. יש שהציעו כי ההשראה לדמות המיתית־כמעט של אליזבת באה גם מן היצירה "מלכת הפיות" (The Faerie Queene) של אדמונד ספנסר, שנכתבה לשבח את המלכה ואת מעלותיה.
250px|ממוזער|שמאל|בדיוקן הקשת נעשה שימוש נרחב בסמלים חזותיים, בדומה לדיוקן הארמדה (בתמונה) שני הדיוקנאות מציגים את אליזבת כפניה חלקות וצעירות, אף על פי גילה המתקדם, כדי להדגיש נצחיות ועוצמה. בשניהם משובצים סמלים כגון פנינים, כתר ודימויי שמש, המסמלים טוהר, עושר ושליטה אלוהית. שני הציורים שימשו כאמצעי תעמולה מלכותי, להטמעת דמותה של אליזבת כמלכה נצחית, "Gloriana".
 הקשר היסטורי 
הדיוקן צויר בסוף ימי שלטונה של אליזבת, לאחר ניצחונה המכריע על הארמדה הספרדית בשנת 1588, חיזוק מעמדה כשליטה היחידה של אנגליה והתגברות כוחה של הכנסייה האנגליקנית. באותה עת נותרה המלכה ללא יורש, אך בחרה לטפח את דימויה כ"מלכה הבתולה", שנשואה לעמה ולממלכתה. הפנים הצעירות והחסרות פגם שצוירו אינם משקפים את מציאות גילה, אלא נועדו להציג דמות נצחית של עוצמה, יציבות ושלום. העיטורים הרבים – עיניים ואוזניים, נחש, פנינים, כתר וקשת - שימשו כולם כאמצעי תעמולה מלכותי, להטמעת התדמית של מלכה החולשת על כל תחום, שומרת על עמה ומגלמת את מקור האור.

 תולדות היצירה ושימור 
הדיוקן הוזכר לראשונה בהקשר לבית האטפילד בשנת 1611. במהלך השנים יוחס לגדולי אמני התקופה, אך זהות יוצרו נותרה שנויה במחלוקת. בשנת 2022 הוצג הדיוקן בשתי תערוכות בארצות הברית, וביוני 2023 הועבר למכון קורטולד לאמנות לצורך שימור ומחקר. עבודות השימור, שנערכו בידי ניקול ריידר, כללו ניקוי יסודי ותיקון אבדות קלות, לצד צילומי רנטגן ובדיקות פיגמנטים. בספטמבר 2024 הוחזר הדיוקן לבית האטפילד והוצב מחדש באולם השיש.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:דיוקנאות של משפחת המלוכה הבריטית