איאס וקסנדרה

איאס וקסנדרה (באנגלית: Ajax and Cassandra) הוא ציור משנת 1886 מאת האמן האנגלי סולומון ג'וזף סולומון. הציור מתאר סצנה מתוך האגדה על חורבן טרויה – חטיפתה של קסנדרה בידי איאס הקטן מתוך מקדש פלאס.

היצירה נמצאת באוסף של גלריית האמנות של בלאראט שבאוסטרליה.

 הסיפור במיתולוגיה 
כמו יצירות רבות מהתקופה הוויקטוריאנית, מציג ציורו של סולומון סצנה מן המיתולוגיה היוונית – החטיפה והאונס של קסנדרה בידי איאס הקטן במהלך חורבן טרויה.

קסנדרה הייתה בתו של מלך טרויה וכוהנת של אפולו. היא ניחנה במתת הנבואה, אולם לאחר שדחתה את חיזוריו, הטיל עליה אפולו קללה שלפיה לא יאמינו לנבואותיה.

לאחר ההונאה המוצלחת באמצעות הסוס טרויאני, החריבו היוונים את העיר. במהלך החורבן נמלטה קאסנדרה אל מקדש פלאס, כשהיא אוחזת בפסל העץ בבקשה לקבל את חסותה של אתנה. איאס הקטן, אחד הלוחמים היוונים, איתר את קאסנדרה במקדש, גרר אותה מן הפסל ואנס אותה באכזריות. נוסף על חילול המקדש, נחשב המעשה לעוון חמור של חילול קודש, שכן קסנדרה הייתה במעמד של מבקשת מקלט ובכך הייתה נתונה תחת חסותה של אתנה.

 קומפוזיציה 
סולומון היה צייר אנגלי ממוצא יהודי. את הכשרתו האמנותית רכש בבית הספר לאמנות הית'רליז, באקדמיה של מינכן ובבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. הוא נודע כצייר דיוקנאות וכיוצר של ציורים רחבי ממדים בסגנון האקדמי הצרפתי.

בציורו של סולומון מתואר איאס בעודו קורע את קסנדרה מן הפסל של אתנה. שתי הדמויות מוצגות בעירום. עורו הכהה והאדמדם של איאס מנוגד לגוון החיוור של הנסיכה הבתולה.
איאס מתואר כשהוא לובש טוניקה קלה להתרה, העומדת להיחשף באזור חלציו. במקביל, כיסוי גופה האסטרטגי של קאסנדרה נתפס בפסל, ועומד לחשוף את איבריה האינטימיים.
גורדון מוריסון, מנהל גלריית האמנות של בלאראט, תיאר את יצירתו של סולומון כ"קטע מרהיב של קומפוזיציה, שבו הדמויות כמעט יוצרות מבנה המזכיר הליקס באופן שבו הן נקשרות זו בזו".

סולומון מבטא את חילול הקודש של איאס באמצעות סמלים, בכך שהוא אינו מציג רק את גרירתה של מבקשת המקלט מחסותה של אתנה, אלא גם את חילול המקדש עצמו במעשיו.

הקלחת שבפינה השמאלית התחתונה עתידה להרעיש בקול רם ולהדהד ברחבי המקדש השומם. מנחות הפרחים מימין יפלו בעצב על רצפת האבן, ועלי הכותרת האומללים יחליקו מטה בחוסר תועלת ואיאס – דוחף ברגלו את בסיס הפסל. בסיס זה משמש גם ככורַת לאתנה, ומכאן הפרחים והקלחת. כל פרט בסצנה זו מהווה עלבון לאלה.
היצירה נחשבת ל"חסרת תקנה מבחינה ארכאולוגית". בין יתר הליקויים, מוצג בציור פסלה העצי של אתנה – הזואנון – כפסל שיש, אף שבשלב זה של האגדה כבר נגנב הזואנון בידי דיומדס ואודיסאוס.

בהציגו את היוונים כמדכאים אכזריים, ניתן לראות ב"איאס וקסנדרה" יצירה המערערת על הנורמות הקלאסיות המקובלות.

 תגובה ביקורתית 
בסקירה על פתיחת גלריית האמנות של בלאראט בעת ההיא, שפורסמה בעיתון The Argus, זכה סולומון לשבחים כ"עילוי צעיר עולה". הציור תואר כ"יצירה דרמטית בקנה מידה הרואי" ואף הוגדר כ"יצירת מופת".

 הערות שוליים 

קטגוריה:אונס בתרבות
קטגוריה:ציורים המבוססים על האיליאדה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19