רימא חסן

רימא חסן מובארכ (בערבית: ريما حسن مبارك; נולדה ב-28 באפריל 1992) היא משפטנית ופוליטיקאית צרפתייה ממוצא פלסטיני. נולדה בבמחנה הפליטים נייראב שליד חלב בסוריה, ובגיל תשע היגרה עם משפחתה לצרפת. סיימה תואר שני במשפט בינלאומי מאוניברסיטת פנתיאון-סורבון. ב-2019 ייסדה את ארגון "מצפה מחנות פליטים" לחקר והגנה על מחנות פליטים בעולם. ב-2023 ייסדה את הקולקטיב "פעולה פלסטין צרפת". באותה שנה הצטרפה למפלגת השמאל "צרפת בלתי כנועה" כדי להתמודד בבחירות לפרלמנט האירופי, אליו נבחרה ב-9 ביוני 2024.

 ראשית חייה וחינוך 
רימא חסן מובארכ נולדה ב-28 באפריל 1992 במחנה נייראב שליד חלב בסוריה, והייתה הצעירה מבין שישה ילדים. אביה, אחמד, היה מכונאי בחיל האוויר הסורי, ואמה, נביחה, הייתה מורה. סביה מצד אביה היו פלסטינים מהכפר אל-בירווה שליד עכו, שברחו לסוריה במאי 1948 במלחמת העצמאות, וסבתה מצד אמה הייתה ממשפחת חננו הכורדית־סורית ונישאה לפלסטיני מסלפית. עקב מערכת יחסים עכורה בין הוריה, אמה עזבה את המחנה והיגרה לצרפת, שם שהתה שמונה שנים בניסיון להשיב את המשמורת על ילדיה. בסופו של דבר חסן הצטרפה לאמה בצרפת בגיל תשע, והתיישבה בניור עם אמה, אחותה וארבעת אחיה. למדה בבית הספר היסודי ארנסט פרושון ובשנת 2003 נבחרה למועצת הילדים של ניור. אמה עבדה במסעדות לפרנסת המשפחה, וחסן סיימה תואר ראשון מדעי בבית הספר התיכון לה וניס ורטה ב-2011. חסן המשיכה בלימודי משפטים: שנתיים באוניברסיטת אברי ושנה באוניברסיטת מונפלייה, עד קבלת התואר הראשון ב-2014. בשנת 2016 קיבלה תואר שני באוניברסיטת פנתיאון-סורבון (פריז 1). ועבודת הגמר שלה בתחום המשפט הבינלאומי עסקה בהשוואה משפטית בין דרום אפריקה לישראל בנושא האפרטהייד.

 קריירה 
בשנת 2016 למשרד הצרפתי להגנה על פליטים וחסרי מדינה (OFPRA), ולאחר 18 חודשים החלה לעבוד בבית המשפט הלאומי לחוק מקלט, שם עבדה במשך שש שנים עד 2023. בשנת 2019 ייסדה את הארגון "מצפה מחנות פליטים", וב-2020 השתתפה בשולחן עגול של אמאוס לציון יום הפליטים הבין-לאומי. בשנת 2022 הוכרה כ"אישה מעוררת השראה" על ידי המשלחת הבין-משרדית לקליטה ושילוב, ובאותה שנה קידמה בפודקאסט את מושג ה"אחווה" מהמוטו הלאומי הצרפתי. ב-3 בפברואר 2023 נאמה בסנאט הצרפתי במסגרת סימפוזיון על ישראל-פלסטין, בו התייחסה ל"אפרטהייד בחברה הישראלית". לאחר טבח שבעה באוקטובר ופרוץ מלחמת חרבות ברזל, ביטלה את חוזה עבודתה בבית הדין הלאומי לחוק מקלט, וסירבה להצעת תפקיד סנגור באמנסטי אינטרנשיונל. במקום זאת חזרה למחנה הפליטים נייראב והקימה את הקולקטיב "פעולה פלסטין צרפת" בטלגרם. עד נובמבר 2023 היא גם ייעצה לחברת לוריאל בנושאי גיוון ושילוב פליטים.

באוגוסט 2023, חסן השתתפה בימי הקיץ שאורגנו על ידי מפלגת "האקולוגים", לצד הראפר מדין והפוליטיקאית קלמנטין אוטן. בבחירות האירופיות ב-2024, חסן הצטרפה למקום השביעי ברשימת La France Insoumise), היא הסבירה את מחויבותה הפוליטית לרשימה ב"צורך הדחוף לפעול פוליטית עכשיו" בנוגע למצב ברצועת עזה.

ב12 בפברואר 2026, מפגין בן 23 מהימין השמרני שהפגין באוניברסיטה בליון נגד הופעתה בקמפוס הוכה למוות על ידי פורעים מהשמאל הרדיקלי אשר מזוהים עם סניף של תנועת אנטיפה.

 עמדות פוליטיות ואקטיביזם 
ממוזער|חסן נואמת בהפגנה לתמיכה בפלסטינים במרסיי באפריל 2024רימה חסן תומכת בהקמת מדינה דו-לאומית דמוקרטית וחילונית כפתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני, אם כי בפועל הביעה בראיונותיה תמיכה גם בפתרון שתי המדינות שמקודם על ידי מפלגתה. היא משתמשת בסיסמה הפרו-פלסטינית "מהנהר ועד הים", תומכת ב"זכות השיבה", ומשתמשת במונח "אפרטהייד" כדי לתאר את מה שהיא רואה כדיכוי הפלסטינים על ידי ישראל.

 מלחמת חרבות ברזל 
מתחילת מלחמת חרבות ברזל, רימה חסן ביקרה את פעולות ישראל. היא הצהירה אמנם כי "לא מקובל מבחינה מוסרית לשמוח על מותם של אזרחים", אך סירבה להפוך אמפתיה זו לתמיכה בישראל. היא גינתה את פשעי המלחמה של חמאס, את "חסינותה של ישראל" ואת מה שהיא מכנה "רצח העם" של הפלסטינים. לעומת זאת, בשנת 2024 תיארה את מעשי הטבח ב-7 באוקטובר כ"לגיטימיים", מה שהוביל לזימון לחקירה בחשד לקידום טרור, וביטול השתתפותה בפסגת הנשים של פורבס צרפת. באוגוסט הופיעה בעצרת פרו-חמאס עמאן, דבר שגרם לכ-50 מחברי האספה הלאומית הצרפתית לפנות לנשיאת הפרלמנט האירופי בבקשה לבטל את חסינותה הפרלמנטרית. בדצמבר הצהירה כי צרפתים ממוצא פלסטינים צריכים להיות מסוגלים להצטרף להתנגדות המזוינת הפלסטינית, וטענה כי קולוניאליות עולמית מונעת מהם לשקול זאת. ב-24 בפברואר 2025 נשללה אשרת הכניסה שלה לישראל במסגרת משלחת של האיחוד האירופי-פלסטיני, עקב תמיכתה בתנועת החרם. בנוגע לחטיפת והריגת משפחת ביבס, טענה חסן כי ההריגה נגרמה מתקיפה ישראלית וטענה כי חמאס לא היה קיים, ובפרט טבח שבעה באוקטובר לא היה מתרחש, אלמלא הכיבוש והמצור על רצועת עזה.

 המשט 
ב-1 ביוני 2025 עלתה רימה חסן על היאכטה "מדלין", הנושאת דגל בריטי ומופעלת על ידי "קואליציית משט החופש הפרו-פלסטיני", שנועדה "לפרוץ את המצור הימי של ישראל על רצועת עזה" עם מטען סמלי של אורז, תמ"ל וציוד רפואי. על הסיפון היו 11 פעילים נוספים, בהם פעילת האקלים השוודית גרטה תונברג והברזילאי טיאגו אבילה. הנוסעים תיארו את המסע כהתנגדות פוליטית ישירה ולא אלימה למען תשומת לב עולמית למשבר ההומניטרי בעזה. ב-9 ביוני 2025, כוחות שייטת 13 עצרו את היאכטה במים בינלאומיים, כ-185 ק"מ מחופי עזה. היאכטה נגררה לנמל אשדוד, שם עברו כל 12 הפעילים בדיקות רפואיות ונעצרו לפי החוק הישראלי. ארבעה פעילים, כולל תונברג, עזבו מרצון, בעוד שמונה, ביניהם חסן ואווילה, סירבו לחתום על מסמכי העזיבה ונשארו במעצר עד לדיונים משפטיים. הפרלמנט האירופי פנה לרשויות הישראליות להגן על חסן, ספרד זימנה את שגריר ישראל למדריד לנזיפה, וטורקיה גינתה את המעצר כהפרה של חופש השיט. ארגוני זכויות אדם, בהם עדאלה, טענו כי המעצר במים בינלאומיים מהווה מעצר בלתי חוקי או פיראטיות. לאחר שכתבה "לשחרר את פלסטין" על קיר, נשלחה חסן לבידוד ופתחה בשביתת רעב, ובסופו של דבר גורשה ב-12 ביוני לפריז. 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מונפלייה
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:אנטישמיות בצרפת: אישים
קטגוריה:ילידי 1992