הגנה סלאבית

הגנה סלאבית היא פתיחת שחמט המתחילה במהלכים הבאים:

 1. ד4 ד5
 2. ג4 ג6

הגנה סלאבית היא אחת מההגנות העיקריות לגמביט המלכה. למרות שנותחה כבר בשנת 1590, רק בשנות ה-20 של המאה ה-20 החלו לחקור אותה בהרחבה, אם כי שטייניץ בחן אותה באליפות העולם הרשמית הראשונה בשחמט בשנת 1886. מומחים רבים ממוצא סלאבי סייעו בפיתוח התאוריה של פתיחה זו, כולל שמעון אלאפין, אלכסנדר אלכין, יפים בוגוליובוב ומילן וידמר.

הסלאבית עברה מבחן ממצה במהלך שני משחקי אלכין-אויבה באליפות העולם ב-1935 וב-1937. הגנה זו, ששימשה 11 מתוך 13 אלופי העולם הראשונים, זכתה לעדיפות מיוחדת על ידי מקס אויבה, מיכאל בוטביניק ווסילי סמיסלוב. לאחרונה, ההגנה הסלאבית אומצה על ידי וישוואנתן אנאנד, וסילי איוונצ'וק, ז'ול לאוטייה, נייג'ל שורט ורבי-אמנים אחרים, כולל שימוש בשישה מתוך שמונת המשחקים ששולדימיר קראמניק שיחק כשחור באליפות העולם ב-2006 (בשני המשחקים האחרים הוא שיחק את ההגנה החצי-סלאבית הקשורה).

כיום, התאוריה של ההגנה הסלאבית נרחבת ומפותחת היטב.

 שיקולים כלליים 
ישנן שלוש וריאציות עיקריות של הסלאביות:

 הסלאב "הטהור" או הסלאב של הקו הראשי שבו שחור מנסה לפתח את הרץ בריבועים הבהירים ל-ו5 או ז4.
 הסלאב א4 או הסלאב צ'באננקו עם 4...א4.
 ההגנה החצי-סלבית עם ...ה6 (מבלי לפתח את הרץ בריבוע בהיר). ההגנה החצי-סלבית, מעין שילוב של גמביט המלכה שנדחה והגנה סלבית, היא פתיחה מורכבת מאוד בפני עצמה.
 יש גם אופציה פחות טובה, הסלאב שלכטר עם ...ז6

שחור מתמודד עם שתי בעיות עיקריות במגוון וריאציות של גמביט המלכה שנדחה:

 פיתוח הרץ שבאגף המלכה שלו קשה, מכיוון שהוא נחסם לעיתים קרובות על ידי רגלי שחור שבערוגה ה-6.
 מבנה החיילים מציע ללבן הרבה מטרות, במיוחד החולשות שנוצרות בווריאציה של חילופי המלכות של קוורטרבק.

הסלאב "הטהור" והסלאב א6 מטפלים בבעיות אלו. הרץ של המלכה השחור משוחרר; מבנה החיילים נשאר מאוזן. כמו כן, אם שחור ייקח מאוחר יותר את החייל של הגמביט עם ...ד:ג4, התמיכה שמספק החייל על ג6 (ואולי ...א6) מאפשרת ...ב5 אשר עלול לאיים לשמור על החייל, או להבריח כלי לבן שכבש אותו, ובכך להעניק לשחור טמפו להרחבת צד המלכה. מצד שני, שחור בדרך כלל לא יוכל לפתח את הרץ של המלכה מבלי לוותר תחילה על המרכז עם ...ד:ג4, פיתוח הרץ עלול להותיר את צד המלכה השחור חלש, והשבירה התמטית ...ג5 גורמת לאובדן טמפו .

ניתן להיכנס לפתיחה הסלאבית לפי סדרי מהלכים רבים. האפשרויות כוללות 1.ד4 ד5 2.פו3 פו6 3.ג4 ג6, 1.פו3 ד5 2.ג4 ג6 3.ד4 פו6, וכן הלאה.

 חלופות ל-3.פו3 
הקו הראשי הוא 3.פו3. לבן יכול גם לנסות את החלופות הבאות:

 3.ה3 
שחור משחק לעיתים קרובות 3...פו6 אבל 3...רו5 נחשב למשחק שוויון קל יותר. כמו כן, 3...פו6 4.פג3 (זהה ל-3.פג3 פו6 4.ה3 להלן) עלול ליצור לשחור בעיות בסדר המהלכים עבור אלו המעוניינים לשחק את הסלאב "הטהור" ולא את הסלאב ואת החצי-סלאבית או ...א6.

 וריאציית ההחלפה: 3.ג:ד5 
וריאציית ההחלפה תוארה בעבר כ"המערכת שמוציאה את הכיף ממשחק הסלאבי" עבור שחור. [1] לאחר 3.ג:ד5 ג:ד5, העמדה הסימטרית מציעה ללבן רק את היתרון של המהלך הנוסף, אך עמדת ההחלפה מציעה גם לשחור סיכוי מועט לנצח אלא אם כן הלבן שאפתן יתר על המידה. הצריחים יוחלפו לעיתים קרובות במורד שורת ג' הפתוחה כעת. קו זה משמש לעיתים קרובות כנשק לתיקו, ואם שני השחקנים רוצים לתיקו, הם יכולים לשחק את הקו הסימטרי, שממשיך 3...ג:ד5 4.פו3 פו6 5.פג3 פג6 6.רו4 רו5, וכתוצאה מכך נוצרת עמדה סימטרית לחלוטין שבה כל כלי מפותח למשבצת טובה. כדי להימנע מהאפשרות של ההחלפה בפתיחה הסלאבית, שחור בוחר לעיתים קרובות בסדר המהלכים 2...ה6 ואחריו 3...ג6 כדי להיכנס למחצה-סלאבי, זה ידוע כשיטת המשולשים.

 3.פג3 
הלחץ על מרכז השחור מונע 3...רו5? מכיוון שאחרי 4.ג:ד5 ג:ד5 5.מהב3 לבן זוכה ברגלי. שחור יכול לנסות את גמביט הנגד של וינאוור, 3...ה5, שהוצג במרשל - וינאוור, מונטה קרלו 1901, אך נחשב שזה מעט טוב יותר עבור הלבן. ההמשך הנפוץ ביותר הוא 3...פו6 כאשר 4.פו3 עובר לקו הראשי. לבן יכול גם לשחק 4.ה3 כאשר חשבו ששחור כבר לא יכול לשחק את הסלאב "הטהור" עם 4...רו5 (והיה צריך לבחור בין 4...ה6 או 4...א6) עקב 5.ג:ד5 ג:ד5 6.מהב-3. לכן, שחקנים שמשחקים סלאב "טהור" פוגשים לפעמים 3.פג3 עם 3...ד:ג4, ההגנה הארגנטינאית, שיכולה לעבור לקו הראשי של הסלאב "הטהור". לאחרונה הגמביט 4...רו5 5.ג:ד5 ג:ד5 6.מהב3 פג6 7.מה:ב7 רד7 החיה את 4...רו5.

 3. מבוא ל-פו3 
שחור בדרך כלל משחק 3...פו6. 3...ה6 עשוי להוביל לאפשרויות שונות, כגון וריאציית נוטבום, הגנה חצי-סלבית או הגנה הולנדית. 3...רו5? היא טעות עקב 4.ג:ד5 ג:ד5 5.מהב-3, כאשר שחור חייב לשחק 5...רג8 כדי להימנע מאיבוד רגלי ב-7. ניסיונות כמו 5...ב6? נכשלים עקב, למשל 6.רז5 ה-6 7.ה41 ד:ה4 8.רב5+ פבד7 9.פה5 עם 10.ר:ו6 בהמשך.

 חלופות ל-4.פג3 
אחרי 3...פו6, הקו הראשי הוא 4.פו3, אבל לבן יכול גם לנסות את החלופות הבאות:

 4.מהג2 או 4.מהב3 
שורה דומה לפתיחה הקטלאנית היא 4.מהג2 או 4.מהב-3. לעיתים קרובות, לבן יפצה את הרץ הבהיר שלו. חיסרון לכך הוא שהמלכה של הלבן חשופה במידה מסוימת ב-ג2. שחור יכול לפגוש 4.מהג2 עם 4...ז6, מתוך כוונה ל-5...רו5. לבן בדרך כלל משחק 5.רו4 כך שאחרי 5...רו5 6.מהב3 מהב6 לבן יכול לשחק 7.ג5! שחור צריך להכות את המלכה 7...מה:ב-3, שייפגוש ב-8.א:ב-3. ללבן יש יתרון מתון במשחק הביניים (במציעה [אמצע משחק]) ללא מלכה, מכיוון שלבן יכול להרחיב בצד המלכה ולנסות ליצור מהלך בצד המלכה, אך עמדתו של שחור יציבה. ההמשכים הנפוצים ביותר הם 4...ד:ג4 5.ד:ג4 5.מה:ג4 רו5 או 5...רז4.

 4.ז3 
גישה נוספת בסגנון הפתיחה הקטלאנית היא 4.ז3.

 סלאבית איטית: 4.ה3 
לבן יכול להימנע מהמורכבויות של הקו הראשי 4.פג3 על ידי משחק 4.ה3. ההמשך הנפוץ ביותר הוא 4...רו5 5.פג3 ה-6 6.פח4, כאשר לבן מקבל רץ תמורת הפרש שלו, אך שחור מקבל עמדה יציבה ולעיתים קרובות מקבל מהלך נגד עם ...ה5. קו זה נבדק מספר פעמים באליפות העולם בשחמט 2006. לחלופין, 5.ג:ד5 ג:ד5 6.מהב3 מהג7 בסדר עבור שחור. לבן ינסה לנצל את היעדרה של הבישוף המלכה של שחור בצד המלכה, אך זה לא מספיק כדי להשיג יתרון אם שחור משחק מדויק. דרך נוספת לשחק היא 4...סג4.

 4. מבוא ל-פג3 
בעוד ש-4...רו5 ניתן למשחק, היא אינה הבחירה הטובה ביותר עבור שחור, משום שלבן יזכה ביתרון עם 5.מהב3 או 5.ג:ד5 ולאחר מכן 6.מהב-3. באופן מסורתי, לשחור הייתה אפשרות בחירה בין 4..ה6, חצי סלאבית, ו-4...ד:ג4 לפני פיתוח ה-רץ, אך בשנות ה-90 הוצג 4...א6, מתוך הרעיון של פיתוח צד המלכה מבלי לנעול את הרץ או לוותר על המרכז.

 א6 (צ'באננקו) סלאב: 4...א6 
הסלאב א6 מתרחש אחרי 4...א6. שחור מחפש ב-5 מוקדם, לפני או אחרי תפיסה ב-ג4.

לבן יכול להשיג יתרון רווח חשוב עם 5.ג5. גם ה-5 וגם ב-6 הופכים לשבירת רגלים חשובה עבור השחור. לעיתים קרובות לבן ישים את הרץ שלו ב-ו4, וישלוט במשבצות הכהות החשובות ה-5, ד6, ג7 ו-ב8 (משבצת אחרונה זו מפחיתה את שליטתו של השחור על שורה ב' אם היא תפתח). המשחק יכול להימשך 5...רו5 6.רו4 פבד7 7.ה3 פח5!.

 4...ד:ג4 – חלופות ל-5.א4 
אחרי 4...ד:ג4, הקו הראשי הוא 5.א4. לבן יכול גם לנסות את החלופות הבאות:

 גמביט סלאב גלר: 5.ה4 
הניסיון החד ביותר של לבן כנגד 4...ד:ג4 הוא גמביט גלר הסלאב, 5.ה4. המשחק נמשך בדרך כלל 5...ב5 6.ה5 פד5 7.א4 ה-6, אך לא ברור האם ההתקפה חזקה מספיק עבור הרגלי שהוקרב. הערכת קו זה משתנה ככל שנמצאים שיפורים, אך נכון לשנת 2005 מקובל לחשוב שהוא מעדיף את השחור.

 לבן שומר על החייל עם 5.ה3 
5.ה3 היא בחירה מוצלחת המכונה וריאציה של אלכין. המשחק יכול להימשך 5...ב5 6.א4 ב-4

 7.פא2 ה-6 8.ר:ג4
 7.פב1 רא6 8.פבד2 ג3 9.ב:ג3 ר:ו1 10.פ:ו1 ב:ג3

 וריאציית אלאפין: 5.א4; חלופות ל-5...רו5 
עם 5.א4, לבן פועל נגד ...ב5 ומכין את 6.ה4 ו-7.ר:ג4. המהלך העיקרי של שחור הוא 5...רו5. שחור יכול גם לנסות את החלופות הבאות:

 וריאציית שטיינר: 5...רז4 
בווריאציית שטיינר (הנקראת גם וריאציית ברונשטיין), 5...רז4, לבן עלול להימנע מ-ה4 בגלל האפשרות 6.ה4 ה-5. לעיתים קרובות יותר המשחק ממשיך ב-6.פה5 רח5.

 וריאציית סמיסלוב: 5...פא6 
עם וריאציית סמיסלב, 5...פא6, שחור מאפשר לרגלי ה-2 להגיע ל-ה4 אך יכול להשיג מהלך נגד על ידי ...רז4 ואולי הבאת הפרש ל-ב-4, לדוגמה 6.ה4 רז4 7.ר:ג4 ה-6 8. 0-0 פב-4.

 וריאציית סולטנבייף של: 5.ה6 

 קו ראשי, וריאציה צ'כית: 5...רו5 
ניתן להתייחס לגרסה הצ'כית כשורה העיקרית. עם 5...רו5, שחור מונע את 6.ה4.

 התקפת בלד: 6.פח4 

 וריאציה הולנדית: 6.ה3 
אם לבן משחק 6.ה3, הווריאציה ההולנדית, המשחק יכול להימשך 6...ה6 7.ר:ג4 רב4 8. 0-0 0-0 עם משחק שקט למדי. שחור יכול גם לשחק 6...פא6 עם הרעיון של 7...פב-4, המכונה הווריאציה ההולנדית, וריאציית לסקר.

 התקפת קראוס: 6.פה5 
קו אנרגטי יותר מתחיל ב-6.פה5 (התקפת קראוס) שבו לבן מתכוון לשחק ו-2-ו3 ואחרי זה ה-2-ה4 או פ:ג4, אולי אחריו פיאנקטו של המלך הרץ עם ז2-ז3 ו-רז2. שחור יכול לנסות 6...פבד7 7.פףג4 מהג7 8.ז3 ה-5 (המכונה וריאציית קרלסבד) או 7...פב6 או 6...ה6 7.ו3 רב-4, כאשר 8.ה4 ר:ה4 9.ו:ה4 פ:ה4 הוא הקרבת כלי מורכבת עם ההמשך הכפוי למחצה 10.רד2 מה:ד4 11.פ:ה4 מה:ה4+ 12.מהה2 ר:ד2+ 13.מ:ד2 מהד5+ 14.מג2 מהד5+ . לבן יכול גם לשחק 10.מהו3 ולאלץ תיקו.

הערות שוליים

 לקריאה נוספת 





קטגוריה:פתיחות שחמט
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו