ברוטוס גוזר מוות על בניו

ברוטוס גוזר מוות על בניו (בצרפתית: Brutus condamnant ses fils à mort) הוא ציור שמן על קנבס מאת האמן הנאו־קלאסי גיום לטייר , שנוצר בשנת 1788 בעת שהותו באקדמיה הצרפתית ברומא. היצירה שמורה כיום באוסף הקבע של מכון קלארק לאמנות בעיר ויליאמסטאון, מסצ'וסטס.

רקע ליצירה
הציור נוצר בשנת 1788 על ידי גיום לטייר בעת שהותו באקדמיה הצרפתית ברומא, זמן קצר לפני פרוץ המהפכה הצרפתית. היצירה מתבססת על סיפור מן ההיסטוריה הרומית, שבו לוקיוס יוניוס ברוטוס גוזר מוות על בניו לאחר שנמצאו אשמים בקשר להשבת המלוכה. לטייר, יליד גוואדלופ ממוצא מעורב, היה אמן צעיר שהושפע מן המסורת הנאו־קלאסית ופעל בצלו של ז'אק־לואי דויד. זוהי אחת מיצירותיו המוקדמות החשובות, והיא סימנה את פריצת דרכו המקצועית. 

תיאור היצירה

הציור הנאו־קלאסי מתאר את לוקיוס יוניוס ברוטוס כשהוא צופה באיפוק בהוצאת בניו להורג, לאחר שנמצאו אשמים בקשר להשבת המלוכה. אחד הבנים כבר נערף, ודמותו של התליין נראית כשהיא מניפה את ראשו הכרות בפני ההמון. הסצנה כוללת ייצוג חזותי מפורש של מעשה ההוצאה להורג, והיא מתוארת כאחד הרגעים הדרמטיים ביצירה.

פרשנות והשוואות
250px|ממוזער|ימין|הליקטורים מביאים לברוטוס את גופות בניו
גיום לטייר השלים את הציור בשנת 1788, בעת לימודיו באקדמיה הצרפתית ברומא. בשנה שלאחר מכן הציג ז'אק-לואי דויד את ציורו הליקטורים מביאים לברוטוס את גופות בניו משנת 1789. שני האמנים תיארו את אותו סיפור מן ההיסטוריה הרומית, אך בחרו ברגעים שונים: דויד הציג את הרגע שאחר ההוצאה להורג, בעוד לטייר תיאר את מעשה ההוצאה עצמה. המבקר הגרמני ג.א. פון האלהם, שביקר בסטודיו של דויד בשנת 1790, השווה בין שני הציורים וכתב כי "לטייר... הראה את הראש המדמם של אחד הבנים. אך אנו נרתעים מדם, וחשים אימה כפולה שמא דמו של הבן השני עוד יישפך... דויד עשה את הבחירה הטובה ביותר. הוא בחר ברגע שלאחר ההוצאה להורג, ובכך חסך מאיתנו את מראה זירת ההוצאה להורג.

תולדות התצוגה

הציור הוצג לראשונה בפני הציבור בסלון של פריז בשנת 1795 (מס' 353), ולאחר מכן שוב בסלון של שנת 1801 (מס' 229). בשתי הפעמים עורר תגובות שליליות מצד המבקרים, בשל האופן הישיר שבו תוארה עריפת ראשו של אחד הבנים, לרבות הנפתו בפני ההמון. קודם לכן, במכתב מיום 24 בספטמבר 1788, שיבח מנהל האקדמיה הצרפתית ברומא, ז'וזף־מארי מנהז'ו, את סקיצת הציור על יופייה והבעת הרגש שבה, אך לא ידוע אם היצירה עצמה הוצגה בפומבי באותה תקופה. לאחר הצגתה הרשמית בראשית המאה ה־19, לא הוצגה היצירה במשך קרוב למאתיים שנה. היא הושאלה לתערוכה בפואנט־א־פיטר, גוואדלופ, בדצמבר 1991, ולאחר מכן הוצגה פעמיים נוספות במוזיאון למהפכה הצרפתית בוויזיל, בשנים 1992 ו־1996. בסך הכול, עד לרכישתה בידי מכון קלארק, הוצגה היצירה בציבור במשך כשישה חודשים בלבד מאז יצירתה.

הערות שוליים

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18