נקודה אנטיסולרית

שמאל|ממוזער|ציור מאת רנה דקארט (1637) המסביר את היווצרותה של הקשת בענן. הנקודה הנקודה אנטיסולרית היא מרכז הקשת (M). היא נמצאת בקצה הקו הישר הנמשך מהשמש דרך עינו של הצופה (E).
שמאל|ממוזער|קרני אור השמש האנטיסולריים המוקרנים לחלל בטרם זריחה במדבר בקולורדו
שמאל|ממוזער|270px|המחשת כיוון הזניט. זֵנִיט היא, באופן כללי, כיוון המצביע ישירות "מעל" מיקום מסוים (אנך, ניצב).
ממוזער|תמונה שבמרכזה נקודה אנטי-סולארית המציגה מספר הילות אנטי-סולאריות הממוקמות מתחת לאופק, כפי שנצפו בטיסה בין בריסל למדריד ב-7 אוגוסט 2006.  צילום על ידי פרנצ'סקו דה וועד.

הנקודה האנטי־סולארית (או הנקודה התת־אנתלית ; באנגלית: Antisolar point) היא הנקודה על כיפת השמיים הנמצאת בדיוק בצדו הנגדי של השמש. היא נקודה מופשטת על כיפת השמיים שממוקמת בדיוק מעבר לכיוון השמש מנקודת מבטו של צופה. משמעות הדבר היא שהנקודה האנטי־סולארית נמצאת מעל האופק כאשר השמש נמצאת מתחתיו, ולהפך. ביום שטוף שמש ניתן למצוא אותה בקלות, היא ממוקמת בתוך צל ראשו של הצופה.

בדומה לזנית ולנדיר, הנקודה האנטי־סולארית אינה קבועה במרחב תלת-ממדי, אלא מוגדרת ביחס לצופה: כל צופה מחזיק בנקודה אנטי-סולארית שמוזזת כשהוא משנה את מיקומו.

הנקודה האנטי־סולארית ידועה בעיקר בכך שהיא מהווה את מרכז הקשתות בענן. היא מהווה את המרכז הגאומטרי של מספר תופעות אופטיות, נוספות כולל הילות מתת־אופק, הילת הטייס (Glory), פנטום ברוקן (Brocken spectre) והייליגנשיין (Heiligenschein). באביב או בערב סמוך לשקיעה או לזריחה, לעיתים מופיעים קרני אור אנטי-דמדומים שנראות כאילו הן מתכנסות לנקודה האנטי-סולארית ליד האופק. עם זאת, מדובר באשליה אופטית שנגרמת מפרספקטיבה; למעשה “הקרניים” (כלומר פסים של צל) שואפות להיות מקבילות כמעט זו לזו.

בסביבת הנקודה האנטי-סולארית ניתן לעיתים לראות בשמי לילה ללא ירח וללא הילות אור מהערים את ה־Gegenschein — הזוהר הנגדי שנוצר מהחזרת אור השמש על ידי אבק בין-פלנטרי. במהלך ליקוי ירח מלא, נכנס הירח המלא לצֵל של כדור הארץ, המוקרן אל חלל, ואל עבר הנקודה האנטי-סולארית.

אבל אף על פי שהנקודה האנטיסולרית קשורה לתופעות אופטיות אחרות, היא נותרת מבנה גאומטרי טהור, שבה ייתכן שלא יימצא בפועל דבר. הנקודה האנטיסולרית היא אחת מארבע הנקודות הסולריות של המעגל הסולרי האנכי — המעגל הגדול העובר דרך הזנית ומרכז השמש — ואחת משתי הנקודות הסולריות של המעגל הסוב־פארהלי היוצר את התופעה האופטית הנקראת כלבי השמש — המעגל הקטן המקביל לאופק ועובר דרכו ומול הנקודה התת־סולרית.

 אירועים אופטיים קשורים 
לעיתים, בעת זריחת השמש או שקיעתה, נראים  המתכנסים אל הנקודה האנטיסולרית. בלילה נטול ירח ובמרחק מאזורים מיושבים, ניתן לעיתים קרובות להבחין באור נגדי בנקודה זו, הנובע מפיזור חוזר של אור השמש על ידי אבק בין־כוכבי. באסטרונומיה, כאשר הירח או כוכב לכת נמצאים בצדדים נגדיים, הם מצויים סמוך לנקודה האנטיסולרית.Elles ne se trouvent pas exactement au point antisolaire à cause de l'inclinaison de l'orbite de ces objets par rapport à l'écliptique.

הנקודה האנטיסולרית היא מרכז הקשתות בענן. הצופה יכול גם למצוא בקלות נקודה זו ביום שטוף שמש, שכן היא נמצאת בכיוון הצל של ראש הצופה (לכל צופה, בכיוון הצל של הראש שלו).

 נקודה אנתלית 
לעיתים קרובות מתבלבלים בין הנקודה האנתלית לבין הנקודה האנטיסולרית, אך יש להבחין ביניהן. בעוד שהנקודה האנטיסולרית נמצאת ישירות מול השמש, ולכן תמיד היא נמצאת מתחת לאופק כאשר השמש זורחת, הנקודה האנתלית היא מול השמש על אותו קו רוחב, ולכן ממוקמת על המעגל הפרהלי . מספר תופעות של הילות מרוכזות סביב הנקודה האנתלית או מתכנסות אליה, כגון אנתליה, קשתות וגנר, קשתות טריקרס והמעגל הפרהלי עצמו.Walter Tape, Atmospheric Halos, ISSN 0066-4634, , American Geophysical Union, 1994, p. 27

 ראו גם 
 זנית
 נדיר
 מישור המילקה

קישורים חיצוניים
 Anti-solar (Anti-crepuscular) rays  
 key term - Anti-Solar Point  
 תרשים המסביר את מקום נקודה אנטיסולרית ביחס לצג של עצמנו 




הערות שוליים

קטגוריה:תופעות אופטיות אטמוספיריות
קטגוריה:אסטרונומיה
קטגוריה:אסטרונומיה תצפיתית