המפלצת העירומה

המפלצת העירומה (בספרדית: La monstrua desnuda) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הספרדי חואן קרניו דה מירנדה , מן האמנים הבולטים בחצר המלוכה הספרדית במאה ה-17. היצירה נוצרה סביב שנת 1680 ומתארת את הילדה אאוחניה מרטינס ואייחו, אשר הובאה באותה שנה לחצרו של המלך קרלוס השני לשם הצגתה כתופעת טבע יוצאת דופן. הציור מהווה חלק מזוג דיוקנאות – האחד שבו מופיעה אאוחניה עירומה, והאחר שבו היא לבושה בלבוש מלכותי – ונחשב אחת הדוגמאות החריגות ביותר לשילוב בין דיוקן טבעי לבין ייצוג מיתולוגי בציור הספרדי.

250px|ממוזער|ימין|המפלצת הלבושה, הדיוקן השני שצייר מירנדה

 תיאור היצירה 
לאחר מותו של דייגו ולאסקס נחשב קרניו ליורשו הראוי ביותר בייצוג דמויות החצר, ובעיקר ה"שוטים" והמוקיונים שהיו חלק מהפמליה המלכותית. ברשימות המלאי של ארמון האלקאסר נרשם מספר רב של דיוקנאות מסוג זה פרי מכחולו, ובהם שני ציורים של אאוחניה מרטינס ואייחו. הילדה נולדה בבַרסֶנאס, ובשנת 1680, כשהייתה בת שש בלבד, הובאה למדריד. באותה עת שקלה כמעט שבעים קילוגרמים. על פי דבריו של ההיסטוריון חוסה מורנו וייה, לא נכללה הילדה בשירות חצר המלך, אלא הוזמנה רק לאירועים חגיגיים כדי לעורר סקרנות. באותה שנה פרסם חואן קבסאס עלון בשם Relación verdadera, שבו דיווח על "פלא טבעי" שהגיע אל החצר בדמות "הילדה הענקית אאוחניה מרטינס מן העיירה ברסנה". בחיבור זה צוין כי המלך קרלוס השני הורה לצייר החצר חואן קרניו לצייר את דמותה בשני דיוקנאות – אחד עירום ואחד לבושה.

תיאורה של אאוחניה שנכתב בידי קבסאס תיאר במונחים חריפים את גופה הגדול במיוחד, דבר שהדגיש עוד יותר את מאמציו של קרניו להעניק לדיוקנה מידה של כבוד אנושי. בשנת 1941 הצביע הרופא גרגוריו מרניון על כך שמדובר ככל הנראה במקרה הראשון הידוע של תסמונת היפרקורטיקלית, וציין כי האחיזה הבטוחה של הילדה באשכול הענבים בציור שבו היא לבושה מעידה שהייתה שמאלית.

 פרשנות וסגנון 
כדי לתאר את אאוחניה עירומה נקט קרניו גישה נדירה בציור הספרדי – דיוקן מיתולוגי. הוא הציב את הדמות על רקע נייטרלי, כשהיא נשענת על כן ועליו אשכולות ענבים, עטר את ראשה בעלי גפן ופרי, והניח בידה השמאלית אשכול ענבים נוסף שעלהיו מכסים את מבושה. בדרך זו לבשה אאוחניה דמות המזכירה את בכחוס או את סילנוס, והמאפיינים האישיים שלה היטשטשו. הצופה עלול כמעט לטעות ולראות בה דמות אלגוריתית של אל היין בילדותו. הבחירה להציגה עירומה, בהקשר מיתולוגי ולא רפואי, מעידה על שאיפתו של קרניו לרומם את דמותה ולהעניק לה מימד סמלי ולא מבזה.

 תולדות הבעלות 
ייתכן ששני הדיוקנאות של אאוחניה מרטינס ואייחו נותרו לא גמורים במות האמן ונשמרו בסטודיו שלו עד שנת 1685. שניהם נכללו באוסף המלכותי ונרשמו באינבנטרים של ארמון האלקאסר בשנים 1686 ו־1694, ולאחר מכן בארמון לה זרזואלה בשנת 1701. בשנת 1827 הועבר "המפלצת העירומה" למוזיאון הפראדו. לפי פדרו דה מדרסו, הציור העירום ניתן כמתנה בידי פרננדו השביעי לצייר חואן גאלבס, שמכר אותו זמן קצר לאחר מכן לאינפנטה סבסטיאן גבריאל. לאחר מותו עבר הציור לבנו הבכור, דוכס מרצ'נה, ונרכש מאוחר יותר בידי חוסה גונסאלס דה לה פנה, ברון דה פורנה, אשר בשנת 1939 תרם אותו למוזיאון הפראדו. כך שבו שני הדיוקנאות של אאוחניה מרטינס ואייחו להתאחד באותו אוסף.

 הערות שוליים 

קטגוריה:עירום באמנות
קטגוריה:דיוקנאות
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17