דוד ויטאל (רב)

רבי דוד בן שלמה ויטאל (חי בשלהי המאה ה-15 ותחילת המאה ה-16) היה רב, פוסק, דרשן, משורר ופילוסוף שפעל ביוון בתקופה שלאחר גירוש ספרד. היה חתנו של הרד"ך כיהן כרב העיר פטרס. נודע בעיקר בזכות חיבוריו "כתר תורה" על תרי"ג מצוות ו"מכתם לדוד" על שלושה עשר עיקרים.

 תולדות חייו 
 מוצאו וראשית חייו 
רבי דוד ויטאל נולד ככל הנראה באזור קלבריה שבדרום איטליה. אף שמקובל היה לחשוב שנולד בספרד ועזב בעת הגירוש, החוקר מאיר בניהו מציין כי שם משפחתו, Vital (חיים), נכתב בצורתו האיטלקית ולא הספרדית, Vidal. כמו כן, אביו של רבי חיים ויטאל, רבי יוסף, כונה "קאלאבריסי", דבר המעיד על מוצאה האיטלקי של המשפחה.

אביו היה רבי שלמה, שנהג לחתום את שמו "רבי שלמה הרופא", וסבו, אבי אמו, היה "החכם הרופא הגדול, רבי יצחק שלום", שחיבר ספרים ברפואה שאף היו בידי נכדו בטרם אבדו. בצעירותו, בעקבות גירוש ספרד והתמורות המדיניות באזור, נדד עם משפחתו והגיע לתחומי האימפריה העות'מאנית, שם התיישב בעיר פטרס שביוון.

 בפטרס 
בפטרס, נשא לאישה את בתו של רב העיר, רבי דוד הכהן מקורפו. חותנו כינה אותו בתארים נכבדים: "בחור הבחורים ופאר החכמים, הוא החכם השלם". לאחר שהרד"ך עזב את פטרס ועבר לכהן כרב בקורפו, התמנה רבי דוד ויטאל תחתיו כרב הקהילה.

במהלך שהותו בפטרס, צבר נכסים וספרייה עשירה. תקופה זו התאפיינה במאבקים בין האימפריה העות'מאנית לרפובליקה הוונציאנית על השליטה בעיר. עם כיבוש העיר בידי הוונציאנים, רכושם של היהודים נבזז, ורבי דוד איבד את כל נכסיו וחשוב מכל – את ספרייתו העשירה, שכללה כתבי יד יקרי ערך. על אובדן זה הוא מתאונן במרירות בהקדמתו לספרו "כתר תורה":

 בארטה ונדודיו 
לאחר חורבן קהילת פטרס, נמלט רבי דוד לעיר ארטה הסמוכה. בארטה, שבה כיהן באותה עת רבי בנימין בן מתתיה (בעל "שו"ת בנימין זאב"), מצא עצמו רבי דוד נקלע למחלוקת הלכתית חריפה. הוא צידד בחותנו, הרד"ך, שהיה ממתנגדיו החריפים של רבי בנימין, והפולמוס ביניהם היה עז.

בארטה השלים את חיבורו "כתר תורה" והביאו לדפוס בקושטא בשנת ה'רצ"ו (1536). שנה לאחר מכן, בשנת ה'רצ"ז, ערך והוציא לאור יחד עם גיסו, רבי חיים הכהן, את ספר השו"ת של חותנו, הרד"ך.

לאחר תקופה זו, ככל הנראה בעקבות המחלוקת, עזב את ארטה ונדד בין קהילות שונות. הוא מתאר את עצמו כ"המטולטל". במסעותיו הגיע גם לאיטליה, שם עמד בקשר מכתבים עם המהר"ם פאדובה, שכינה אותו בתארים "מגלה עמוקים... אהובי האלוף". הוא התפרסם כדרשן מחונן, וכפי שהעיד על עצמו: "בכל המקום אשר התהלכתי, בכל המון ישראל, לפני גדולי ישראל דרשתי הרבה דרושי' ופירושים למדרשים".

 אישיותו ותחומי עיסוקו 
רבי דוד ויטאל היה איש אשכולות, ובקיאותו השתרעה על פני תחומים רבים. לצד גדלותו כפוסק וכדרשן, עסק בשירה, הן שירי קודש והן שירי חול. חיבוריו משובצים בפיוטים ובחרוזים, המעידים על שליטתו בלשון ובסגנון.

כמו כן, היה בקיא בפילוסופיה יהודית, תורת הקבלה, גימטריה ונוטריקון. הוא המשיך את המסורת המשפחתית ועסק ברפואה, אף שבניהו משער כי ייתכן שהתואר "הרופא" דבק בו בעיקר בזכות ייחוסו המשפחתי.

 חיבוריו 
 ספר כתר תורה 
חיבורו המרכזי הוא הספר כתר תורה, שנכתב במטרה לשמש מעין "שולחן ערוך" שיטתי לכל תרי"ג מצוות. הספר מבוסס על מניין המצוות של הרמב"ם. ייחודו של הספר במבנה השירי-מנמוני שלו: הוא בנוי על שיר שראשי התיבות של מילותיו הראשונות מרכיבות את עשרת הדיברות. כל מילה בשיר רומזת למצווה אחרת, ובסך הכל 620 מילים – כמניין "כתר" בגימטריה.

בספר זה טבע רבי דוד את המונח שבע מצוות דרבנן, הכולל את המצוות שתיקנו חכמים ואין להן מקור ישיר מן התורה: ברכות, נטילת ידיים, עירוב, הלל, נר שבת, קריאת מגילת אסתר ונר חנוכה. הספר נדפס לראשונה בקושטא בשנת רצ"ו (1536).

 ספר מכתם לדוד 
ספרו השני, מכתם לדוד, הוא חיבור פילוסופי-קבלי על שלושה עשר עיקרי האמונה של הרמב"ם. הספר בנוי מחמישים שערים, וגם הוא כתוב בסגנון פיוטי ורמזי. מטרת הספר, כדברי המחבר, היא "לקצר ולבאר משפטי הפסוקי' ורמזי המסורת ומאמרי רבותינו ז"ל לבד, הנאות לפי דרכנו לפרש הי"ג עיקרי' למען דעת עיקרי תורת אלהינו". הספר נדפס בוונציה בשנת ש"ו (1546).

 תשובותיו בהלכה 
מלבד ספריו, רבי דוד ויטאל היה פוסק פעיל שהשיב לשאלות הלכתיות. תשובותיו לא קובצו לספר, אך חלקן פזורות בכתבי חכמי דורו ובכתבי יד שונים.

 קישורים חיצוניים 




ספריו


  (ליקוט מאוחר של שירתו)

 הערות שוליים 

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים יוונים
קטגוריה:יהודי האימפריה העות'מאנית במאה ה-16
קטגוריה:ילידי המאה ה-15