פורט דיסני

פורט דיסני הוא אתר נופש של חברת וולט דיסני שתוכנן אך לא יצא לפועל. הפארק אמור היה להשתרע על פני 1.79 קמ"ר בשטח המקיף את מפרץ קווינסוויי ליד נמל לונג ביץ' בלונג ביץ' שבקליפורניה בארצות הברית. האתר יועד לכלול פארק שעשועים בסגנון ימי, מרינה, נמל לאוניות תענוגות, אזור קמעונאות ובידור מיוחד, ומלונות. באתר היו אמורים להכלל האונייה "קווין מרי" ומטוס היוז H-4 הרקולס (שכונה "ספרוס אווז"), שניהם נרכשו על ידי דיסני ברכישת חברת Wrather בשנת 1989.

ההכרזה הראשונה על הפארק הוכרזה ביולי 1990, והוצגה במקור בפני פקידי העיר והנמל בפגישות סגורות, ולאחר מכן מאוחר יותר באותו חודש נחשף הפארק בפומבי. בשנה שאחרי ההכרזה פורסם ה"פורט דיסני ניוז", שנשלח ישירות לבתים בשנת 1991 כדי לגייס את תמיכת הציבור. עלויות גוברות והתנגדות מקומית הובילו לביטול הפרויקט בדצמבר 1991, וחבקת דיסני הפנתה את מאמציה להקמת פארק השעשועים וסטקוט באנהיים בקליפורניה. חלק מהאלמנטים המתוכננים של הפארק שולבו מאוחר יותר בפיתוח הפארק טוקיו דיסני-סי ביפן, שנפתח בשנת 2001.

במרץ 1992, דיסני הודיעה על תוכניות לסיים את חוזה החכירה שלה על האונייה "קווין מרי", המטוס ספרוס גוס, תוך ויתור על זכויות הפיתוח של כל נכסיה בלונג ביץ'.

 האתרים שתוכננו בפורט דיסני 
שמאל|ממוזער|500x500 פיקסלים|התוכנית הראשונית (1990) לנמל דיסני בבנייתו המלאה כללה את דיסני-סי, חמישה מלונות, נמל לספינות תענוגות, ושירות מעבורות ומונורייל סדיר המקשר בין העיר לנמל.
פארק פורט דיסני היה אמור להיבנות בשני שלבים:

 השלב הראשון של הבנייה היה אמור להתבצע בין השנים 1995–1999 לקראת פתיחה בשנת 2000
 ההרחבת הפארק הייתה אמורה להתבצע בין השנים 2007–2009 לקראת פתיחה בשנת 2010

הבנייה הסופית המתוכננת של פורט דיסני כללה עבודות פיתוח משני צידי מפרץ קווינסוויי, בשפך נהר לוס אנג'לס. הצד הצפוני של מפרץ קווינסוויי (בסמוך למרכז העיר לונג ביץ') הנקרא "צד העיר", והצד הדרומי (בסמוך לנמל המטענים הקיים בלונג ביץ') הנקרא "צד הנמל".

פארק פורט דיסני הוכרז בפומבי ב-31 ביולי בשנת 1990, והיה אמור לכלול את האטרקציות הבאות לאחר סיום הבנייה במלואה בשנת 2010:
 פארק השעשועים דיסני-סי (בצד הנמל)
 חמישה מלונות נופש חדשים (3,900 חדרים חדשים בסך הכל) ומסעדות על קו המים
 מלון שורליין ומרכז קניות/בידור (בצד העיר)
 מלון טיידלנדס (בצד העיר)
 מלון מרינה (בצד העיר)
 מלון התעלה (בצד הנמל)
 מלון פורט (בצד הנמל)
 מערכת לתחבורה ימית, הכוללת:
 400 מקומות חנייה חדשים למרינה (250 מקומות חנייה לטווח ארוך ו-150 מקומות חנייה לאורחים, בשתי מרינות חדשות הממוקמות בצד השמאלי)
 רציף המעבורות של וורלדפורט (לשירות מעבר למפרץ קווינסוויי), נמל ספינות היסטורי, ושייט בנמל מקומי (מחוז אורנג') (בצד הנמל)
 הרציף, המציע טיולים, סירות ארוחת ערב והשכרת סירות (בצד הנמל, צמוד למלון פורט)
 נמל של חמישה מקומות חניה עבור אוניות תענוגות ליעדים מרוחקים (מקסיקו, סיאטל, סן דייגו; צד הנמל)
 מונורייל המחברת את צדדי העיר והנמל של מפרץ קווינסוויי

אתר הנופש המתוכנן היה אמור להשתלט על השטח שתפס המטוס ספרוס גוס, כאשר גורל המטוס אינו ידוע, וכן להשתלט על שני חלקים משטחי פארק עירוני. 3,900 החדרים החדשים המוצעים היו כמעט מכפילים את הקיבולת הכוללת של כל המלונות והמוטלים בעיר לונג ביץ' באותה תקופה שעמדה על 4,800 חדרים. התוכנית כללה גם מילוי 250 אקרים של שטח אוקיינוס עם 20 מיליון יארד מעוקב של חומר וביקשה מהעיר להרחיב כבישים ולשפר את התשתיות כדי להכיל תחזית של 13 מיליון מבקרים בשנה, בעלות מוצעת כוללת של 2 מיליארד דולר (שווה ערך ל-4,813,600,000 דולר בשנת 2024). אוניית "קווין מרי" הייתה אמורה להיות מוזזת  לעגינה חדשה. מורכבות הפיתוח המוצע גרמה לכך שיהיה צורך להגיע להסכם בין דיסני, העיר לונג ביץ', נמל לונג ביץ', ועדת החוף של קליפורניה וחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית.

 פארק השעשועים דיסני-סי 
פארק השעשועים היחיד שזכה לביקורות חיוביות בפארק המתוכנן היה אמור להיקרא דיסני-סי. עם זאת, הפארק שתוכנן להבנות בלונג ביץ' בפורט דיסני היה שונה מהפארק דיסני-סי שנבנה בסופו של דבר בטוקיו.

האטרקציות שתוכננו להיבנות בפארק דיסני-סי בלונג ביץ' כללו:
 אוקיאנה, המרכז האדריכלי של דיסני-סי, המורכב מקומפלקס של בועות ובתוכן "אוקינריום" בן שתי קומות המתאר את התפתחות הימים. בתוך אוקיאנה יהיו:
 "מרכז המחקר לעתיד", מרכז מפגשים עובד לחוקרי אוקיינוגרפיה
 "מרכז ההסברה לאוקיינוס", "הספרייה חינוכית של הים"
 האי המסתורי, שחזור של אטלנטיס עם מתקן ריגוש תלוי בשם "ספינת הלבה של נמו"
 טיילת עם מתקני שעשועים המזכירים את חוף לונג ביץ' בימי הזוהר של דה פייק
 ציי הפנטזיה, נמל עם העתקים של ספינות המציעות מתקנים ומסעדות
 גיבורים או נמל הגיבורים, מתקנים המעוצבים עבור הרפתקנים מיתולוגיים כמו סינבד ואודיסאוס
 כפר יווני
 שוק מים אסייתי
שוניות ונצ'ר, לגונה קריבית הכוללת שוניות טרופיות מלאכותיות וחוויית צלילה בכלוב כרישים

 העיתון "חדשות פורט דיסני" 
+שינויי שם בתוכנית פורט דיסני יולי 1990 (תוכנית אב) ספטמבר 1991 (חדשות פורט דיסני) דיסני-סי פארק השעשועים דיסני-סי מלון מרינה מלון מרינה וילה מלון טיידלנדס מלון כנסים טיידלנדס מלון שורליין מלון סוויטות שורליין מלון תעלה מלון רגטה (מערב, צמוד למרינה החדשה) מלון תעלה (מזרח, סמוך לאוניה "קווין מרי") מלון פורט מלון פורט הרציף פארק 'לגונת האוצר' וורלדפורט נמל בינלאומי מרינות ללא שם בצד הנמל מרינה קווינסוויי ביי (ליד מלון רגטה) מרינה פייר ג'יי (ליד נמל ספינות תענוגות)
תוכנית מומחשת של הפארק פורסמה בעיתון "חדשות פורט דיסני" שחולק לתושבי לונג ביץ' וכללה פריסה שונה ושמות שונים במקצת עבור חלק מהאטרקציות המוצגות. 'מלון התעלה' חולק כעת לשני מלונות, מלון רגטה (בצד המערבי) ומלון התעלה (בצד המזרחי). בנוסף, "הרציף" הפך כעת לפארק סגור ושמו שונה לפארק לגונת האוצר.

 ההיסטוריה של הפארק 
בשנת 1981 חכר תאגיד "ריטר" את האונייה "קווין מרי" מעיריית לונג ביץ' והוסיף את המטוס ספרוס גוס בשנה שלאחר מכן, ריטר הרוויחה כ-7 מיליון דולר (שווה ערך ל-21,190,000 דולר בשנת 2024) עד שנת 1984, אך השקיעה 40 מיליון דולר (שווה ערך ל-116,900,000 דולר בשנת 2024) בשיפוץ ושיפור שתי האטרקציות.

תאגיד ריטר המשיך והכריז על תוכניות שאפתניות להוספת מלון בן עשר קומות עם 350 חדרים בגודל 2,800 מטר רבוע עד 1988; בעקבות המלון היה אמור לבוא שלב שני -בניית 'שוק הפסטיבלים' עם 11,600 מ"ר של שטחי מסחר; אם השלב השני יצליח, יבוא אחריו שלב שלישי עם 2,800 מ"ר של אולם התערוכות, תוך ניצול קהל התיירים המשולב של "קווין מרי" וספרוס גוס, המונה 3,000,000 תיירים בשנה; ולבסוף, חמישה עד שישה בנייני משרדים רבי קומות עם 84,000 מ"ר. ייבנו בכפוף להצלחות קודמות. ההצעה זכתה לתמיכת נמל לונג ביץ'.

 דיסני רוכשת את תאגיד Wrather 
בנוסף לחכירת האטרקציות אונית "קווין מרי" והמטוס ספרוס גוס בלונג ביץ', תאגיד וראת'ר. היה גם הבעלים של מלון דיסנילנד באנהיים מאז בנייתו, מה שהפך אותו למטרה שאי אפשר לעמוד בפניה עבור דיסני. תאגיד Wrather נרכש בסוף ספטמבר 1987 על ידי חברה חדשה שהוקמה כשותפות שווה בין חברת וולט דיסני לבין חברת Industrial Equity (Pacific) Ltd. מהונג קונג (IEP). IEP עצמה נשלטה על ידי רונלד בריירלי וכבר צברה 28% מכ-10.1 מיליון מניות של תאגיד וראת'ר הנסחרות בבורסה. 72% הנותרים של המניות (7.3 מיליון מניות) נרכשו על ידי השותפות דיסני-IEP בעלות של 21 דולר (שווה ערך ל-58.12 דולר בשנת 2024) למניה, במחיר כולל של 152.3 מיליון דולר (שווה ערך ל-421,520,000 דולר בשנת 2024). Wrather דחה בעבר הצעה בלתי רצויה באוגוסט 1987 מדיסני בסך 21.50 דולר (שווה ערך ל-59.51 דולר בשנת 2024) למניה. דיסני רכשה את IEP במרץ 1988 במחיר כולל של 85,200,000 דולר (שווה ערך ל-226,520,765 דולר בשנת 2024), שהייתה הצעה על מחצית ממניות השותפות שנרכשו בשנת 1987 בעלות של 23.49 דולר (שווה ערך ל-62.45 דולר בשנת 2024) למניה. בכך, דיסני השיגה בעלות בלעדית על חוזי השכירות של מלון דיסנילנד והאטרקציות בלונג ביץ'.

מכיוון שתאגיד ראית'ר החזיק בקרקע הסמוכה לדיסנילנד, רכישת ראית'ר אפשרה לדיסני להרחיב את דיסנילנד או להוסיף אזור קמעונאות ובידור ליד פארק השעשועים שמשנת 1955. עם זאת, ראית'ר החזיקה גם בזכויות לחכור ולפתח כ-955 מ"ר ליד האונייה "קווין מרי" במסגרת הצעה משנת 1985, אף על פי שחלק ניכר מהאדמה הזו היה מתחת למים, מה שנתן לדיסני את האפשרות לבנות פארק חדש בלונג ביץ'. עד יוני 1989, דיסני כבר קידמה קונספט לפארק שעשועים על שפת האוקיינוס המשתמש באוניית "קווין מרי" כרקע. כצעד ראשון, דיסני זכתה בזכות לפתח מלון על שטח של 14.8 האקרים באתר ליד צומת שדרות פיין ושורליין דרייב, מעבר למפרץ קווינסוויי מול "קווין מרי".

 התחרות עם העיר אנהיים 
בינואר 1990, דיסני הודיעה כי פארק שעשועים חדש בשווי מיליארד דולר ייבנה בלונג ביץ' או באנהיים, כאשר יו"ר דיסני, מייקל אייזנר, הודיע כי "זה תלוי מאוד איזו קהילה מעונינת בנו יותר". בעוד שדיסני החזיקה רק 66 האקרים באנהיים לפיתוח (עם רכישת מלון דיסנילנד), היו לה אפשרויות גדולות בהרבה בלונג ביץ': חכירות "קווין מרי" וספרוס גוס לשעבר של Wrather עבור 55 האקרים ואופציה לפיתוח 256 האקרים של אוקיינוס. חבר מועצת העיר לונג ביץ', Evan Anderson Braude, התפאר בתשתיות ובתחבורה הקיימות. אייזנר ציין כי הכביש המהיר לונג ביץ', המסתיים במפרץ קווינסוויי, הוא אחד הכבישים המהירים הפחות מנוצלים באזור לוס אנג'לס. פקידי העיר לונג ביץ' התפארו בהזדמנות הייחודית לפתח את המיקום על שפת האוקיינוס ושקלו מילויים הנדסיים, פטורים ממס וחניונים כדי למשוך את פארק השעשועים החדש, אך נמנעו מתמיכה מלאה ברעיון, באומרם כי ההשפעות על הכלכלה והתנועה ייחקרו תחילה. ראש עיריית לונג ביץ', Ernie Kell, אמר:

("האדמות [של מפרץ קווינסוויי] הן מהאדמות היוקרתיות בעולם, ויש להן שימושים רבים. כן, דיסני תהיה מפתח (להצלחת העיר). אבל אם דיסני תחליט לא להגיע לכאן, זה לא סוף העולם.")

לעומת זאת, ראש עיריית אנהיים, פרד האנטר, ניצל את "ההזדמנות הראשונה עוד קודם מועצת עיריית לונג ביץ' לומר שהתשובה היא 'כן, כן, כן'", ואנהיים "נשבעת לעשות 'כמעט הכל' כדי להיות בחירתה של דיסני", אף על פי שראש העיר האנטר האמין ששני הפרויקטים יבנו בסופו של דבר. כל אחד מהפרויקטים היה צפוי להביא מיליוני דולרים בהכנסות ממסים לעיר הזוכה. משא ומתן רשמי על האחריות הפיננסית בין דיסני ללונג ביץ' היה אמור להתחיל ב-12 בספטמבר 1990, לאחר שהעיר תבחן את תוכניותיה של דיסני.

מספר אנליסטים עצמאיים נתנו יתרון לפורט דיסני, תוך ציטוט ייחודיות הפרויקט והיעדר פארק שעשועים בפורמט דומה (ימי/אוקייני)במחוז לוס אנג'לס מאז סגירת מרינלנד בשנת 1987. בפברואר 1991, דיסני חשפה כי רכשה שטחי אדמה גדולים ליד דיסנילנד באנהיים, אם כי סגן נשיא הפיתוח של דיסני, דייוויד מלמות', אמר כי רכישת הקרקע לא תשפיע על ההחלטה בין אנהיים ללונג ביץ', שתוכרז עד סוף 1991.

 ביטול 
החלטה האם להמשיך בפרויקט פורט דיסני הייתה אמורה להתקבל עד ינואר 1992. ראש עיריית לונג ביץ' ציטט את הבעיות עם SB 1062, וקבע כי הוא "פשוט [לא] מאמין שזה הגיוני כלכלית עבור דיסני או העיר כרגע", בנובמבר 1991, פרויקט פורט דיסני בוטל לטובת פרויקט WestCOT בדצמבר 1991. בהכרזה על ההחלטה, ציינו פקידי דיסני את עלות הבדיקה הרגולטורית הכוללת 27 סוכנויות ממשלתיות שונות ברמה הפדרלית, המדינתית והמקומית, שעשויה להגיע ל-70 מיליון דולר (שווה ערך ל-161.6 מיליון דולר בשנת 2024).

 הערות שוליים 

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:קליפורניה