גירוש האפגנים מאיראן

גירוש האפגנים מאיראן הוא גירוש המוני שיזמה איראן ב-2025 לגירוש מהגרים ופליטים אפגנים משטחה. הגירוש נעשה כחלק ממהלך רחב יותר שהוכרז מוקדם יותר ב-2025, והוא גבר ביוני ויולי 2025, בעקבות מלחמת 12 הימים בין איראן לישראל. למעלה מחצי מיליון אפגנים גורשו בתקופה של 16 יום, במה שתואר כאחד מגירושי האוכלוסייה הגדולים בעשור על פי ארגון ההגירה הבינלאומי (IOM). על פי מקורות שונים בכוונתה של איראן לגרש ארבעה מיליון אפגנים מאיראן. עד ליולי 2025, גורשו 1.1 מיליון. עד לדצמבר אותה שנה עלה מספר המגורשים ל-1.8 מיליון.

גירוש האפגנים נעשה מסיבות של ביטחון לאומי, בשל טענות לפיהן אפגנים פעלו כמרגלים עבור ישראל במהלך הסכסוך. הגירוש גרם למשבר הומניטרי בגבול אפגניסטן-איראן שעורר גינויים בשל הפרתו את החוק הבינלאומי, ובמיוחד את עקרון אי-ההחזרה.

 רקע 
עקב עשרות שנים של מלחמה וחוסר יציבות שלטונית באפגניסטן, אירחה איראן את אחת מאוכלוסיות הפליטים הגדולות בעולם. ב-2021 לאחר חזרת הטליבאן לשלטון באפגניסטן, הוערך מספר האפגנים באיראן בין ארבעה לשישה מיליון, כשרבים מהם היו ללא תיעוד. לאורך שהותם באיראן, אפגנים התמודדו לעיתים קרובות עם אפליה, הגבלות על חופש, הגנה משפטית מוגבלת והפרות של זכויות אדם.

במהלך השנים ביססה איראן דפוס של גירושים המוניים של פליטים אפגנים מאיראן.

בתחילת שנות ה-90, לאחר קריסת הרפובליקה הדמוקרטית של אפגניסטן בשנת 1992, ועל רקע לחצים כלכליים וחברתיים גוברים בתוך איראן, התמודדו פליטים אפגנים יותר ויותר עם הטרדות מצד רשויות אכיפת החוק האיראניות, בין היתר: נאסר על ילדים ללמוד בבתי ספר ציבוריים, הוחרמו מסמכי זהות, ואפגנים חסרי מעמד חוקי היו נתונים לגירושים המוניים, התעללות פיזית וסחיטה.

בעקבות שטף הפליטים וכדי למסד את נוכחותם, הנפיקו הרשויות האיראניות בשנת 1993 יותר מ-500,000 כרטיסי רישום זמניים לאפגנים חסרי תיעוד או שהגיעו לאחרונה. למרות שבתחילה ניתן היה לחדש אותם, כרטיסים אלה בוטלו בסופו של דבר בשנת 1996, מה שהותיר רבים פגיעים שוב לגירוש.

עד שנת 1999, גירשה איראן כ-100,000 אפגנים חסרי מסמכים. מבצעי גירוש, שכוונו לעיתים קרובות כלפי תושבים בעלי מסמכים וחסרי מסמכים כאחד, נמשכו באופן ספורדי. באפריל 2007 התרחשה הסלמה משמעותית כאשר איראן פתחה בדיכוי חסר תקדים, ועצרה כמעט 490,000 אפגנים עד יוני 2008. העצורים הוחזקו במחנות גירוש, לעיתים קרובות במשך ימים, לפני שגורשו. דיווחים פירטו התעללויות נרחבות: משפחות הופרדו, אנשים הוכו, ורבים נאלצו לעזוב את בתיהם כמעט ללא הודעה מוקדמת.   לאחר השתלטות הטליבאן באוגוסט 2021, זינקה החזרתם של האפגנים. בשנת 2022 גורשו כ-485,000 אפגנים,  בשנת 2023 גורשו למעלה מ-650,000. ממרץ 2024 עד מרץ 2025, איראן גירשה 1.2 מיליון אפגנים.  

 גורמים תורמים 
ממשלת איראן ראתה את אוכלוסיית הפליטים האפגנית הגדולה כנטל. בעקבות מלחמת איראן-ישראל ביוני 2025, החריפה הממשלה את הרטוריקה נגד מהגרים שלה, והאשימה את האפגנים בכשלים ביטחוניים והאשימה אותם בריגול למען ישראל. כלי התקשורת הממלכתיים האיראניים שידרו קטעים של מרגל אפגני לכאורה שהודה בפעילותו.

מבקרים ומשקיפים בינלאומיים טענו כי טענות הריגול היו תירוץ חסר בסיס להגשמת שאיפה ארוכת שנים לצמצם את האוכלוסייה האפגנית ולהסיט מחלוקת פנימית על ידי הפיכת מיעוט פגיע לשעיר לעזאזל.

גם לחצים כלכליים מילאו תפקיד. סנקציות בינלאומיות פגעו בכלכלה האיראנית, וגרמו לאינפלציה גוברת ואבטלה. בעקבות זאת גברו הקריאות לגירוש פליטים אפגנים, שלעיתים קרובות הואשמו בלקיחת מקומות עבודה.

 מבצע הגירוש 
 קנה מידה וציר זמן 
ב-6 ביוני 2025 הודיעה ממשלת איראן על מועד אחרון של חודש אחד לכל הפליטים האפגנים חסרי המסמכים לעזוב את המדינה או שיעמדו בפני מעצר וגירוש. הקמפיין הואץ באופן דרמטי לאחר הסכסוך עם ישראל. ארגון ההגירה הבינלאומי דיווח כי 508,426 אפגנים גורשו בין ה-24 ביוני ל-9 ביולי, כאשר מספר המעברים היומי הגיע לשיא של 51,000. ארגון ה-IFRC הצהיר כי למעלה מ-800,000 אפגנים חזרו מאיראן מאז תחילת 2025.

 שיטות 
הרשויות האיראניות ביצעו פשיטות המוניות, הקימו מחסומים וערכו ביקורות במקומות עבודה. עדויות של מגורשים תיארו כיצד המשטרה עצרה אותם מבתים ומרחובות, לעיתים קרובות באמצע הלילה, ולקחה אותם למרכזי מעצר צפופים.

במרכזי מעצר, מגורשים דיווחו על מכות, סחיטה ומניעת מזון ומים. היו דיווחים נרחבים על כך שפקידים השמידו מסמכים משפטיים, כולל דרכונים ואשרות תקפות, כדי למנוע כל ערעור על הגירוש. לאחר מכן, המגורשים הועלו בכוח לאוטובוסים והועברו לגבול אפגניסטן.

 תאונת דרכים בהראט 
ב-19 באוגוסט 2025 אוטובוס נוסעים צפוף, שככל הנראה נסע במהירות מופרזת, ובו מהגרים שגורשו מאיראן, סטה מהכביש והתנגש במשאית ואופנוע לפני שעלה באש בכביש הראט - אסלאם קאלה בקטע מחוז גוזארה. התאונה גרמה למותם של לפחות 79 בני אדם, בהם 19 ילדים, ופציעה של שניים נוספים. זוהי אחת התאונות הקטלניות ביותר במדינה בשנים האחרונות.

 משבר הומניטרי 
הגירושים ההמוניים יצרו משבר הומניטרי חמור במעבר הגבול אסלאם קאלה במחוז הראט. עשרות אלפי בני אדם, רבים מהם נשים וילדים, נותרו תקועים בחום קיצוני, עם טמפרטורות שעלו על 50 מעלות צלזיוס, מה שהוביל למקרי מוות מתשישות והתייבשות.

סוכנויות הסיוע היו מוצפות. ארגון האומות המאוחדות הבינלאומי (IOM) הצהיר כי יכולתו לספק סיוע נפגעת קשות, והגיעה רק ל-10 אחוזים מהנזקקים. נציבות האו"ם לפליטים הזהירה כי פעולותיה סובלות מתת-מימון חמור וייתכן שתיאלץ להיעצר.

 השפעה על נשים וילדים 
המשבר השפיע במיוחד על נשים וילדים. ביוני לבדו, דיווח יוניצ"ף כי למעלה מ-5,000 ילדים אפגנים ללא ליווי או שהופרדו הוחזרו מאיראן. עבור נשים ונערות, חזרה לאפגניסטן פירושה התמודדות עם מערכת הדיכוי של הטליבאן, "אפרטהייד מגדרי". עם חוקים האוסרים על נשים לנסוע או לעבוד ללא אפוטרופוס גבר (מהרם), רווקות ואלמנות שגורשו מצאו את עצמן תקועות בגבול, ללא יכולת להמשיך במסען או לקבל סיוע.

 ניתוח משפטי 
ארגוני זכויות אדם ומומחים משפטיים טענו כי הגירושים ההמוניים מהווים הפרות חמורות של המשפט הבינלאומי. המרכז לזכויות אדם באיראן קבע כי הפעולות מהוות ענישה קולקטיבית .

 תגובות 
 איראן 
הממשלה האיראנית נימקה את פעולותיה בצרכי ביטחון לאומי. גורמים אחרים טענו כי החזרת הפליטים יהיו הדרגתיות ומכובדות.

בראיון טלוויזיוני מתחילת יולי 2025, חבר הפרלמנט האיראני לשעבר מוסטפא קוואקביאן, טען כי גירוש האפגנים מאיראן מסיבות ביטחוניות הוא שקרי, בעוד שהסיבה האמיתית היא "הסתננות מערבית עמוקה" באמצעות פעילות ריגול לכאורה של העיתונאית הצרפתייה קתרין פרז-שקדאם . ב-20 ביולי דווח כי נפתחו הליכים משפטיים נגדו בגין טענותיו.

 אפגניסטן 
 ממשלת הטליבאן 
הנהגת הטליבאן קראה בפומבי לאיראן לאפשר לאפגנים לחזור בכבוד ובהדרגה, וציינה כי למדינה חסרים המשאבים לתמוך בזרם פליטים המוני. ראש ממשלת הטליבאן, חסן אחונד, ביקש מאיראן להימנע מ"התנהגות משפילה" שעלולה להוביל ל"שנאה בין שתי האומות".

 החברה האזרחית האפגנית 
בהיעדר תגובה רשמית משמעותית ארגנו אזרחים אפגנים מאמצי סיוע עממיים. בהראט, אנשי עסקים ותושבים הקימו שיירות של מכוניות פרטיות כדי להסיע אלפי מגורשים מהגבול בחינם, בעוד שאחרים סיפקו מזון, מים ומחסה זמני.

 האו״ם 
האו"ם וסוכנות הפליטים שלו (UNHCR) הזהירו כי החזרה הכפויה של האפגנים מסכנת עוד יותר את יציבותה של אפגניסטן, שכבר מתמודדת עם משבר הומניטרי עם למעלה מ-29 מיליון הזקוקים לסיוע. ריצ'רד בנט, נציג האו"ם לזכויות אדם באפגניסטן, גינה את "ההסתה לאפליה ואלימות" ואת השימוש ב"שפה דה-הומניזציה" נגד אפגנים באיראן.

 תגובות בינלאומיות ותגובות אחרות של החברה האזרחית 
הגירושים עוררו גינויים מצד דמויות וארגונים בינלאומיים רבים.

חנה נוימן, חברת הפרלמנט האירופי, כינתה את גירושי האפגנים "בלתי חוקיים" ו"גירוש בכוח ובטרור".

נרג'ס מוחמדי, חתן פרס נובל לשלום איראני, פרסם הצהרה מהכלא שבה מתח ביקורת על הגירושים כהפרה של התחייבויותיה הבינלאומיות של איראן.

אגודת הסופרים האיראנית וקבוצות אחרות בחברה האזרחית האיראנית גינו את היחס ה"גזעני" כלפי מהגרים וקראו לסיום הגירושים.

 הערות שוליים 

קטגוריה:זכויות האדם
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:הגירה בכפייה
קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:איראן: דמוגרפיה
קטגוריה:2025 באיראן
קטגוריה:2026 באיראן