צ'ה און-הי

צֶ'ה אוּן-הִי (קוריאנית: 최은희; נולדה ב-20 בנובמבר 1926 – 16 באפריל 2018) הייתה שחקנית דרום-קוריאנית שהייתה אחת הכוכבות הפופולריות ביותר בדרום קוריאה בשנות ה-60 וה-70. צ'ה ובעלה לשעבר, במאי הסרטים שין סאנג-אוק, נחטפו לקוריאה הצפונית ב־1987, שם נאלצו ליצור סרטים עד שהצליחו למצוא מקלט בשגרירות ארצות הברית בווינה בשנת 1986. הם חזרו לדרום קוריאה בשנת 1999 לאחר שבילו עשור בארצות הברית.

 ביוגרפיה 
 קריירה מוקדמת והצלחה בדרום קוריאה 
צ'ה נולדה בגוואנגג'ו, מחוז גיונגי, בשנת 1926. תפקידה הראשון במשחק היה בסרט "שבועה חדשה" ב־1947. היא התפרסמה בשנה שלאחר מכן לאחר שכיכבה בסרט "שמש הלילה", ועד מהרה נודעה כאחת משלוש השחקניות המובילות בימים אלו של הקולנוע הקוריאני, לצד השחקניות קים ג'י-מי ואום איינג-ראן.

ב־1954 נישאה לבמאי שִׁין סַאנְג-אוֹק, והשניים ייסדו את חברת Shin Film. צ'ה שיחקה בכ-130 סרטים ונחשבה לאחת הכוכבות הגדולות ביותר של הקולנוע הדרום קוריאני בשנות ה-60 וה-70. היא כיכבה ברבים מסרטיה האיקוניים של שין, כולל "פרח בגיהנום" משנת 1958 ו"אורחת הבית ואמי" משנת 1961.

לאחר שאובחנה עם בעיות פוריות, אימצו צ'ה ושין שני ילדים, ג'ונג-קיון ומיונג-קים.

 חטיפה ושנים בצפון קוריאה 
בשנת 1976, צ'ה התגרשה משין, אחרי שראתה בחדשות כי התגלה ששין היה אב לשני ילדים עם השחקנית הצעירה או סו-מי. הקריירה של צ'ה החלה לדעוך לאחר גירושיה, והיא נסעה להונג קונג בשנת 1978 כדי להיפגש עם אדם שהתחזה לאיש עסקים והציע להקים איתה חברת סרטים חדשה. בהונג קונג, צ'ה נחטפה ונלקחה לצפון קוריאה בהוראת קים ג'ונג-איל. זמן קצר לאחר מכן נחטף גם שין בזמן שחיפש את צ'ה. ממשלת קוריאה הצפונית טענה כי השניים הגיעו לארצם מרצונם החופשי. בתחילה זכה שין לתנאי מחיה נוחים, ואולם משניסה להימלט, נכלא בבית סוהר.

בקוריאה הצפונית נישאו השניים בשנית, בהמלצתו של קים. קים הכריח את השניים ליצור סרטים משותפים, כולל הסרט "מלח" משנת 1985, עליו זכתה צ'ה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי ה-14 במוסקבה. צ'ה אמרה מאוחר יותר שהזוג הצליח לעשות "סרטים בעלי ערכים אמנותיים, במקום סתם סרטי תעמולה המשבחים את המשטר", אך עם זאת, הוסיפה שלא יכלה לסלוח לקים על חטיפתה. בזמן שהייתה בקוריאה הצפונית, צ'וי התנצרה לקתוליות.

 בריחה והמשך החיים 
הזוג הצליח להימלט בשנת 1986 בעת שנסעו לפסטיבל סרטים בווינה, שם נמלטו לשגרירות ארצות הברית וביקשו מקלט מדיני. לדברי סוכן ה-CIA לשעבר מייקל לי, צ'ה ושין הפכו לאזרחים אמריקאים בשנת 1989 (שלוש שנים לאחר בריחתם) ואימצו את השמות תרזה שין וסיימון שין בהתאמה. הם גרו ברסטון, וירג'יניה, לאחר מכן בבוורלי הילס, קליפורניה, לפני שחזרו לקוריה הדרומית ב־1999.

צ'ה נפטרה ב-16 באפריל 2018, בגיל 91 בבית חולים, שם הייתה אמורה לעבור דיאליזה כלייתית באותו אחר הצהריים. מותה גרם לאבל נרחב ברחבי דרום קוריאה.

 בתקשורת 
בשנת 2015, מפיק הסרטים והתסריטאי פול פישר פרסם ביוגרפיה בשפה האנגלית על חייהם של צ'ה ושין תחת הכותרת "הפקה של קים ג'ונג איל: סיפורו האמיתי יוצא הדופן של יוצר סרטים חטוף". בינואר 2016, בפסטיבל סאנדנס 2016, בתחרות הסרטים הדוקומנטריים העולמית, הוצג סרט דוקומנטרי על החוויה הקשה של קוריאה הצפונית, תחת הכותרת "האוהבים והרודן", בבימויים של רוברט קנאן ורוס אדם.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:אישים שנעלמו ואותרו
קטגוריה:ילידי 1926
קטגוריה:נפטרים ב-2018