פקה האוויסטו

פקה אולאבי האוויסטו (בפינית: Pekka Olavi Haavisto; נולד ב-23 במרץ 1958) הוא פוליטיקאי פיני מטעם הליגה הירוקה, שכיהן כשר החוץ של פינלנד בין השנים 2019 ל-2023.

האוויסטו חזר לפרלמנט הפיני בבחירות במרץ 2007 לאחר היעדרות של 12 שנים, ונבחר מחדש ב-2011, 2015 ו-2019. בין אפריל 1995 לאפריל 1999 הוא היה השר לאיכות הסביבה. באוקטובר 2013 הוא מונה לשר לפיתוח בין-לאומי. הוא גם היה חבר במועצת העיר הלסינקי. האוויסטו הגיע למקום השני בבחירות לנשיאות פינלנד ב-2012, 2018 ו-2024.

 ביוגרפיה 
לאחר שסיים את בחינת הבגרות של בית הספר התיכון, החל האוויסטו ללמוד מדעי החברה באוניברסיטת הלסינקי. הוא הפסיק את הלימודים לאחר שנה ולא השלים את התואר. בצעירותו הוא בחר לשרת בשירות האזרחי במקום להצטרף לכוחות ההגנה של פינלנד.

האוויסטו הוא הומוסקסואל מוצהר. אף על פי שזה היה סוד גלוי במהלך שנות ה-90, נטייתו המינית לא הייתה פומבית עד 2002, כאשר הוא נרשם לאיחוד אזרחי עם אנטוניו פלורס מאקוודור, אותו פגש במועדון לילה בבוגוטה.

על פי דירוג המגזין הפיני  בשנת 2009, האוויסטו היה האדם החמישי מפינלנד במידת ההשפעה הבין-לאומית.

האוויסטו כיהן כחבר הפרלמנט של פינלנד בין השנים 1987–1995. הוא היה יושב ראש מפלגת הליגה הירוקה מ-1993 עד 1995, כיהן כשר לאיכות הסביבה בממשלתו הראשונה של פאבו ליפונן בין השנים 1995 ל-1999 והיה השר האירופי הראשון שייצג מפלגה ירוקה.

בין השנים 1999 ל-2005 עבד האוויסטו עבור האו"ם במשימות שונות. הוא הוביל את קבוצות המחקר של התוכנית הסביבתית של האו"ם (UNEP) בקוסובו, אפגניסטן, עיראק, ליבריה, הרשות הפלסטינית וסודאן. הוא גם תיאם את חקירת האו"ם על השפעות האורניום המדולל בקוסובו, מונטנגרו, סרביה ובוסניה והרצגובינה. האוויסטו גם ייצג את UNEP בחקירת דליפת הציאניד בבאיה מארה ברומניה. ב-2005 הוא מונה לנציג המיוחד של האיחוד האירופי בסודאן, שם השתתף בשיחות השלום בדארפור.

בשנים 2007 ו-2011 נבחר האוויסטו מחדש לפרלמנט על ידי מחוז הבחירה של הלסינקי.

 התמודדות לנשיאות 
ב-2011 היה האוויסטו מועמד הליגה הירוקה בבחירות לנשיאות פינלנד ב-2012. בסיבוב הראשון של הבחירות ב-22 בינואר 2012 הוא הגיע למקום השני עם 18.8% מהקולות. בסיבוב השני ב-5 בפברואר הוא זכה ביותר ממיליון קולות (37.4 אחוזים), והגיע למקום השני אחרי מועמד מפלגת הקואליציה הלאומית, שר האוצר לשעבר סאולי ניניסטה.

בפברואר 2017 הודיע האוויסטו כי יתמודד שוב בבחירות לנשיאות ב-2018. בבחירות הגיע האוויסטו למקום השני עם 12.4 אחוזים מהקולות, בעוד הנשיא ניניסטה ניצח והמשיך לכהונה שנייה.

ביוני 2023 הודיע כי יתמודד גם בבחירות לנשיאות פינלנד ב-2024 כמועמד עצמאי. האוויסטו סיים שני בסיבוב הראשון של ההצבעה שנערך ב-18 בינואר 2024 ומאוחר יותר הפסיד לאלכסנדר סטוב בסיבוב השני ב-11 בפברואר 2024.

 פעילות פוליטית 
באוקטובר 2018 הודיע יו"ר הליגה הירוקה  כי הוא מתפטר מתפקידו. ההחלטה הובילה לבחירות מיידיות להנהגת המפלגה, במטרה לבחור יו"ר זמני שיוביל את המפלגה לבחירות לפרלמנט ב-2019 ועד לוועידת המפלגה הבאה. האוויסטו הכריז על מועמדותו, וב-4 בנובמבר 2018 הוא ניצח את חברת הפרלמנט  בבחירות להנהגת המפלגה והפך ליו"ר זמני. ביוני 2019 התפטר האוויסטו מתפקידו כיו"ר המפלגה. הוא הוחלף על ידי .

לאחר שהשיגה את התוצאה הטובה ביותר שלה אי פעם בבחירות הכלליות ב-2019 והצטרפה לקואליציה של ראש הממשלה אנטי רינה, הליגה הירוקה מינתה את האוויסטו לכהן כשר החוץ. בתפקיד זה, הוא עמד בראש ישיבות המועצה לענייני חוץ במהלך הנשיאות של פינלנד במועצת האיחוד האירופי ב-2019. ב-2019 קרא האוויסטו לאיחוד האירופי להגביר את המאמצים לשיפור היחסים עם רוסיה.

ממוזער|האוויסטו עם מזכיר המדינה של ארצות הברית אנתוני בלינקן, 2022
בדצמבר 2020 מצאה ועדת המשפט החוקתי של הפרלמנט כי האוויסטו, שדחף להבאת ילדים פינים ממחנה הפליטים אל-האול בצפון סוריה לפינלנד במהירות בסוף 2019, הפר את החוק הפיני בכך שניסה להחליף פקיד במשרד החוץ שסירב לפעול לאחר חילוקי דעות בנוגע להליכי ההחזרה המדויקים. האירועים הודלפו לעיתונות וגרמו למשבר פוליטי. האוויסטו חזר בו מהחלטתו והוועדה הצהירה כי לא מצאה עילה להגיש כתב אישום פלילי נגד שר החוץ, בשל סף ההעמדה לדין הגבוה מהרגיל הנדרש על פי החוקה כלפי שר, אך ציינה כי האוויסטו פעל בניגוד לחוק הממשל ולחוק יחסי החוץ. בפרלמנט קיבל האוויסטו תמיכה ברוב של 101 מול 68. החלטתו להחזיר את הפליטים קיבלה את תמיכת הפרלמנט ברוב של 110 מול 79.

בפברואר ומרץ 2021, האוויסטו היה תחת חקירה פלילית בגין הפרה לכאורה של קוד הכבישים המהירים בדצמבר 2020. מקורה של התלונה בסרטון שהוקלט על ידי כתב מגזין הרכילות , שכלל הסבר ולפיו האוויסטו לא עצר בשני מעברי חצייה. התובע שבחן את הווידאו החליט שלא להגיש כתב אישום, בטענה שעבודות בנייה השביתו את המעבר הראשון ויצרו מצב לא ברור בשני.

האוויסטו מונה לשליח המיוחד של האיחוד האירופי לאתיופיה במהלך מלחמת תיגראי. בפברואר 2021 הצהיר כי האלימות והסבל באתיופיה "יצאו משליטה" ועלולים לגרום למשבר פליטים גדול. ביוני 2021 הוא תדרך את הפרלמנט האירופי על הסכסוך. האוויסטו הזהיר מפני טיהור אתני אפשרי של התיגראים, וטען כי מנהיגי אתיופיה אמרו בשיחות סגורות כי "הם הולכים למחוק את התיגראים למשך 100 שנה". משרד החוץ האתיופי דחה את דבריו של האוויסטו כ"מגוחכים" ו"סוג של הזיה או מעידה כלשהי בזיכרון". האוויסטו הצהיר כי לביקורת האתיופית לא תהיה השפעה על עבודתו כשגריר והתייחס לדו"ח זכויות האדם של האו"ם על המצב.

ממוזער|חותם על בקשת ההצטרפות של פינלנד לנאט"ו
ב-2021 היה מעורב בסערה פוליטית, לאחר שנדבק בנגיף קורונה ופגש את ראשת הממשלה, סאנה מרין, שיצאה לאחר מכן לבלות במסיבה, גם אחרי שידעה שהייתה במחיצת חולה קורונה.

ב-17 במאי 2022 חתם האוויסטו על בקשתה של פינלנד להצטרף לנאט"ו. האוויסטו ביקר בקייב בנובמבר, והצהיר כי "פינלנד מגנה בתוקף את הפלישה הבלתי חוקית של רוסיה לאוקראינה. נמשיך לתמוך באוקראינה כל עוד יהיה צורך בכך".

ב-2025 סירבה ישראל למינויו של האוויסטו לתפקיד המתאם המיוחד מטעם האומות המאוחדות לתהליך השלום במזרח התיכון, מאחר שהוא נחשב למקורב למזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש ומצדד בפתרון שתי המדינות.

האוויסטו מכהן גם כחבר במועצת המנהלים של  (ICG), הוא חבר  (ECFR), וכיהן כיו"ר חבר הנאמנים של  (EIP).

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:פינלנד: פוליטיקה
קטגוריה:שרי החוץ של פינלנד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הלסינקי
קטגוריה:פוליטיקאים פינים
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1958