פרנסואה ניקולא בנואה אקסו

פרנסואה ניקולא בנואה אקסו (בצרפתית: François Nicolas Benoît Haxo; 24 ביוני 1774 – 25 ביוני 1838) היה קצין רם דרג בצבא צרפת בתקופת המהפכה הצרפתית ובהמשך בתקופת הקיסרות הראשונה בהנהגתו של נפוליאון בונפרטה.

במהלך המלחמות הנפוליאוניות השתתף בקרבות בצרפת, ספרד, גרמניה, איטליה, אוסטריה ורוסיה.

אקסו התמחה בתחום של ביצורים והיה מעורב הן בהקמת מערכות מצור על ערי אויב והן בתכנון והקמת מערכות הגנה בפני מצור. מונה למפקח הראשי לביצור ערי גבול בצרפת.

 ביוגרפיה 
 שנים ראשונות 
אקסו נולד ב-1774 בעיירה לונוויל  במחוז מרט ומוזל, חבל גראנד אסט בצפון מזרח צרפת. בנם של ניקולא בנואה אקסו ומארי קתרין הרטבין (Marie Catherine Hurtevin).

כבר בנעוריו שאף לקריירה צבאית וב-1793, כשהוא רק בן 19, סיים את האקדמיה הצבאית לארטילריה  בדרגת לוטננט זוטר.

 קריירה צבאית 
ב-1794 הוענקה לאקסו דרגת קפטן והוא מונה למפקד הנדסה ב"צבא הריין" .

ב-1796 חזר ללמוד באקול פוליטקניק.

ב-1801 מונה למפקד בטליון.

ב-1807 נשלח לקונסטנטינופול שם הוטל עליו לשפר את ביצורי העיר.

ב-1808 נשלח לשרת באיטליה במסגרת "צבא צרפת באיטליה" .

ב-1809, כשהוא בדרגת מייג'ור, עבר אקסו עם הבטליון שלו לספרד להשתתף במלחמת חצי האי האיברי. נלחם ב"מצור על סרגוסה"  והצטיינותו בקרב זה משכה את תשומת ליבו של נפוליאון בונפרטה שהעניק לו דרגת קולונל.

לאחר ספרד הועבר אקסו, לתקופה קצרה, ל"צבא צרפת בגרמניה"  שם השתתף בקרב וגראם. קרב זה התחולל ב-1809 לייד וינה בין הצבא הצרפתי, בפיקודו של נפוליאון, לבין הצבא האוסטרי, בפיקודו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן. על הצטיינותו בקרב זה הוענק לו תואר "קצין" בלגיון הכבוד.

ב-1810 חזר אקסו לספרד שם סייע לצבא צרפת בהטלת המצור על הערים ליידה  ומקינזה . הצטיינותו בתמיכה בפעולות המצור הביאו את מפקדיו להעלותו לדרגת בריגדיר גנרל.

ב-1811 חזר לצרפת ומונה לשלישו של נפוליאון ובתפקיד זה ליווה אותו, ב-1812, ב מלחמת רוסיה–צרפת. ביולי אותה שנה הצטיין אקסו ב"קרב מוגילב"  שהתחולל לייד העיר מוהילב שבמזרח בלארוס. בקרב זה הצליחו הצרפתים לסגת בצורה מסודרת מול צבא רוסי עדיף כשאקסו עצמו סייע לרגימנט פרשים צרפתי לחמוק ממתקפת פתע של פרשים קוזקים. בעקבות קרב זה קודם, בשלהי 1812, לדרגת מייג'ור גנרל.

ב-1813 מינה אותו נפוליאון למפקד כוח ההנדסה של המשמר הקיסרי . בתפקידו זה יצא עם כוחותיו לגרמניה ופרוסיה שם השתתף במצור על המבורג ובקרב דרזדן. בשלהי אוגוסט 1813 השתתף אקסו בקרב קולם בו נוצחו הצרפתים ואקסו עצמו נפצע ונפל בשבי (יחד עם מפקד המערכה, גנרל דומיניק ונדאם ואחרים).

אקסו שוחרר מהשבי ב-1814 עם תחילתה של הרסטורציה הראשונה. מכיוון שהיה מתומכיו של נפוליאון לא הוחזר לתפקידו הקודם. רק במרץ 1815, עם תחילתה של תקופת מאה הימים וחזרתו של נפוליאון מהגלות באי אלבה, חזר לפקד על כוח ההנדסה של המשמר הקיסרי.

ביוני 1815 הצטרף אקסו לנפוליאון בקרב ווטרלו בו הובסה צרפת. הוא המשיך לשאת בתפקיד עד הגלייתו של נפוליאון לאי סנט הלנה ועליית שלטון הרסטורציה הצרפתית אז שוחרר אקסו מתפקידו.

ב-1819 הוחזרו לאקסו סמכויותיו והוא מונה למפקח הכללי של ביצורי הגבול כשבין השאר היה אחראי על ביצורן של הערים גרנובל, בזנסון, דנקרק, סנט-אומר, סדאן, בלפור ואחרים.

בהמשך הוענק לו אות "קצין גבוה" בלגיון הכבוד. ב-1828 העניק לו לואי פיליפ, מלך הצרפתים אות "מפקד" ב"מסדר סנט-לואי"  וב-1832 התקבל לתא האצילים של צרפת .

בשלהי 1832 מונה אקסו להקים את מערכי המצור במהלך "המצור על אנטוורפן" . במצור זה עשה אקסו שימוש נרחב בארטילריה שירתה כ-64,000 פגזים על העיר ונטען שירי זה קיצר את המצור לחמישה שבועות בלבד.

ב-1833 הוענק לו תואר "צלב גדול" בלגיון הכבוד. בנוסף מונה אקסו כחבר מועצת המדינה וחבר בוועדת הביצורים. בתפקידו זה יצא כנגד תפיסת הביצורים הריכוזית של סבסטיאן דה וובאן ותמך בהקמה של קווי ביצורים.

בעקבות הצלחתו בארגון המצור על אנטוורפן הוזמן אקסו לשפר את הביצורים של כ-60 אתרים בצרפת ושכנותיה וביניהם בז'נבה, ונציה, מנטובה, קונסטנטינופול והדרדנלים, דנציג, בזנסון, בלפור, בריאנסון, ליון, פריז, טורנו ועוד. מעורבותו במערכות הביצורים של צרפת הביאה לכך שראו בו ממשיכו של סבסטיאן דה וובאן וכינוהו "וואבן של המאה ה-19".

בליון הציג אקסו את רעיונותיו לחומת הגנה רציפה מול רעיון מתחרה של מבצרים בודדים. בסופו של דבר נבחר התכנון של המתחרה, איבר ראווי דה פלרי  שיצר את חגורות ליון, דבר שהביא לייקור משמעותי של הפרויקט ולהתארכותו. גם בדיונים על שיפור ביצורי פריז הציג אקסו את רעיונותיו לחומה רציפה מול רעיונות מתחרים למצודות ובסופו של דבר נבחר פתרון משולב של חומה ומצודות.

 מצדית אקסו (The Haxo casemate) 
ב-1811, במהלך חיזוק הביצורים של העיר דנציג, המציא אקסו מצדית ממוגנת לתותחים. מצדית זו, שנקראת על שמו, מגינה על התותח ומפעיליו מהצדדים ומהגג ובו זמנית מאפשרת פינוי יעיל של הגזים שנוצרים במהלך הירי. אקסו יישם המצאה זו במספר מבצרים בצרפת.

 משפחתו 
אקסו נישא ב-1815 לפרבנש אלונור בנימין פורטייה דה לה קוסטה-מסלייה (Pervenche Éléonore Benjamine Frotier de La Coste-Messelière, 1869-1797). לזוג נולד ילד אחד.

אקסו נפטר ב-1838 והובא לקבורה בבית הקברות פר לשז בפריז.

ב-1843 נישאה אלמנתו של אקסו לז'אן בטיסט פיליבר ואליאן  שהיה שלישו של אקסו ונפל איתו בשבי בקרב קולם.

 הנצחה 
 שמו נחקק על שער הניצחון בפריז
 רחובות בפריז, מרסיי, ננסי, גרנובל, בלפור ועיר הולדתו לונוויל  נקראים על שמו
 בקרבת "רחוב אקסו" בפריז נבנתה תחנת מטרו שנקראה על שמו (תחנת אקסו ) אך היא לא נפתחה לקהל.
 מחנה צבאי בעיר אפינאל נקרא על שמו

 אותות 
 לגיון הכבוד:
 50px "קצין" (1809)
 50px "קצין גבוה" (1820)
 50px "צלב גדול" (1833).
 50px "מפקד" ב"מסדר סנט-לואי"  (1828)
 50px "מפקד עליון" של מסדר לאופולד (1833)
 "ברון האימפריה" (1811)

 לקריאה נוספת 
 Joseph Aubernon, Éloge historique de M. le lieutenant-général du génie Baron Haxo, Paris, Crapelet, coll. « Münchener Digitalisierungszentrum », 1839, 31 p..
 A. Lievyns, Jean Maurice Verdot et Pierre Bégat, Fastes de la Légion d'honneur : biographie de tous les décorés accompagnée de l'histoire législative et réglementaire de l'ordre, vol. 5, t. 5, Paris, Bureau de l'administration, 1847, 2e éd., 628 p., p. 442
 Louis Gabriel Michaud, Biographie universelle ancienne et moderne : histoire par ordre alphabétique de la vie publique et privée de tous les hommes, t. 18, Paris, Mme C. Desplaces, 1857, p. 596-597
 Alexandre Mazas, Histoire de l'ordre royal et Militaire de Saint-Louis depuis son institution, jusqu'en 1830, t. 3, Paris, Firmin Didot frères, 1860, p. 451-452.
 Albert Révérend, Armorial du premier empire : titres, majorats et armoiries concédés par Napoléon Ier, t. 2, Paris, Bureau de « L'annuaire de la noblesse », coll. « Bibliothèque publique de Boston », 1895, 372 p., p. 301
 Georges Six, Dictionnaire biographique des généraux & amiraux français de la Révolution et de l'Empire : 1792-1814, t. 1, Paris, Librairie G. Saffroy, 1934, p. 565-566
 Jean Tulard, Napoléon et la noblesse d'Empire : avec la liste des membres de la noblesse impériale, 1808-1815, Paris, Tallandier, 2001, 4e éd., 361 p. (), p. 244
 Ivan Gros, « L’imaginaire du jeu d’échecs en France au XIXe siècle, ou la conversion intellectuelle du guerrier », Revue d'histoire du XIXe siècle. Société d'histoire de la révolution de 1848 et des révolutions du XIXe siècle, no 40, 15 juillet 2010, p. 131–146
 Yannick Guillou, Haxo, successeur de Vauban, Edhisto, 2015, 532 p. ().

 קישורים חיצוניים 

 ביוגרפיה של אקסו, באתר ויקיסורס
 פרנסואה אקסו, באתר frenchempire.net
 פרנסואה אקסו, באתר "משרד הבריאות של צרפת"
 פרנסואה אקסו, באתר cheminsdememoire.gouv.fr


 הערות שוליים 

קטגוריה:בוגרי אקול פוליטקניק
קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:המלחמות הנפוליאוניות: אישים
קטגוריה:אנשי צבא במלחמות נפוליאון
קטגוריה:צרפתים במלחמות הנפוליאוניות
קטגוריה:מהנדסים צרפתים
קטגוריה:פריז: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1774
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1838