צהוב-אדום-כחול

צהוב, אדום, כחול (ברוסית: Желтое-красное-синее) הוא ציור שמן על בד מאת האמן הרוסי וסילי קנדינסקי, שנוצר בשנת 1925. היצירה משתייכת לשיא פעילותו של קנדינסקי בתחום הציור המופשט, והיא אחת מן העבודות האהובות והמוכרות ביותר שלו. ממדיה 127 על 200 סנטימטרים, והיא מוצגת כיום במוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית שבמרכז ז'ורז' פומפידו בפריז.

 תיאור היצירה 
הציור מציג קומפוזיציה רחבת היקף הנשענת על שלושת צבעי היסוד – צהוב, אדום וכחול – ומתוכה מתפתחים מגוון של גוונים משניים משלימים. הדינמיות נוצרת באמצעות שילוב בין קווים ישרים, קשתות וגלים, המוליכים את העין בין אזורי אור וצל. בצדו השמאלי של הציור בולטים גוני זהב וצהוב על רקע כחול־סגלגל, בעוד שהחלק הימני מציע את ההיפוך. המעבר ביניהם מתוזמר בקפידה, כך שהעין נעה משמאל לימין ולאחר מכן ממשיכה לנוע במעגלים על פני הבד, מונחית על ידי עיגולים ואלכסונים. הקומפוזיציה יוצרת תחושת איזון בין אור לחושך, בין סדר לחירות ובין הגדרה לטשטוש.

 סגנון ופרשנות 
על אף המראה החופשי של היצירה, הסידור הצורני אינו מקרי. קנדינסקי הקפיד על תחושת איזון פנימי, שבה צורות מסודרות – כגון ריבועים מצוירים בסגנון משובץ – מקיימות מקום בתוך מכלול דינמי בזכות קיומן של צורות אחרות מעליהן ומתחתיהן. כך נוצרת מערכת יחסים בין אלמנטים גאומטריים שונים, שכל אחד מהם תורם לזרימה הכללית של היצירה. הציור נתפס כמעין תרגום חזותי של מוזיקה: קווים וצבעים מתפקדים כצלילים המייצרים חוויה רגשית. כשם שמוזיקה מעוררת תגובות שונות אצל מאזינים שונים, כך גם הציור נועד לעורר חוויות רגשיות ורוחניות מגוונות אצל הצופה.

 רעיון והשפעה 
קנדינסקי האמין כי אמנות איננה רק למען העין אלא גם עבור הנפש, ושביכולתה לעורר תגובה רגשית ואף חוויה רוחנית. בציור זה הוא מזמין את הצופה להגיב באופן אישי לתמונות שלפניו, לאתגר את חושיו ולמצוא משמעות אישית בסידור הצורות והצבעים. ההשפעות של אמנים כפול סזאן, פול גוגן ואנרי מאטיס, וכן תנועות כגון האימפרסיוניזם, הפואנטיליזם והקוביזם, ניכרות בתפיסתו האמנותית. יחד עם זאת, קנדינסקי ייחד לעצמו שפה מופשטת ייחודית, שהפכה אותו לדמות מפתח בהיסטוריה של האמנות המודרנית.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20