אוברווילייה

אוֹבּרְוִילְיֶיה (בצרפתית: ) היא עיר הגובלת בפריז מצפון ונמצאת במחוז סן-סן-דני שבחבל איל-דה-פראנס.

 מיקום 
אוברווילייה גובלת בצידה הדרומי בבולוואר פריפריק ובפריז, ממערבה ומצפונה בסן-דני, מצפונה ב"לה קורנב"  וממערבה ב"פנטין"  וב"בוביני" .

העיר נחתכת מצפון לדרום על ידי "תעלת סן דני"  שנחנכה ב-1821 ונועדה להשטת סחורות מהעיר לנהר הסן.

 שם 
העיר מוזכרת לראשונה ב-1059 בשמה הלטיני אלברטיוילאר (Albertivillare). ניתוח אטימולוגי של שם העיר מסביר שחלקו השני של השם "וילאר" (Villiers, villier, Villers, viler, villare) משמעותו כפר או חווה חקלאית. מקורו של החלק הראשון של השם הוא מהשם הגרמני אדלברטוס (Adalbertus) שמשמעותו "אלברט" או "אוברט". כך שם העיר משמעותו "הכפר של אלברט".

 היסטוריה 
 ימי הבינים 
התיעוד הראשון של אוברווילייה הוא מ-1060 כשמלך צרפת, אנרי הראשון העניק את היישוב לחברי מנזר סן-מרטין-דה-שאן  שנמצא ברובע השלישי של פריז. "מענק" זה כלל בתוכו אריסים שעיבדו את האדמות וב-1111 שחרר המנזר את האריסים מעבדותם. ב-1182 החכיר המנזר חלק מאדמות אוברווילייה לקצבי פריז כדי שירעו את עדריהם בשדות. ב-1221 הועברו אדמות העיר לבעלותו של בית אצולה.

בתקופה זו הוקמה באוברווילייה כנסייה בשם Vivier les Aubervilliers  שהפכה לחלק מנחלתו של בית האצולה. לאחר שדווח שפסל של מריה, שהוצב בכנסייה, הזיל דמעות היא הפכה למפורסמת ולמקום עלייה לרגל. ב-1338 אפילו מלך צרפת פיליפ השישי ביקר במקום. הכנסייה המשיכה להיות מוקד עלייה לרגל גם בשנים הבאות.

ב-1402 שלט במקום האציל מישל דה לליה (Michel de Laillier) שנאלץ לסגת מהעיר ב-1429 לאחר פלישת האנגלים אך חזר ב-1436. ב-1474 ביקר בעיר מלך צרפת  לואי האחד עשר.

ב-1531 נמכר תואר "הלורד של Vivier les Aubervilliers" למשפחת מונטולון (Montholon) שהחזיקה בו עד 1779 ובתקופתם שיפצו את הכנסייה והוסיפו לה חזית מפוארת ומגדל. במהלך מלחמות הדת בצרפת התחולל בקרבת העיר קרב בין קתולים ופרוטסטנטים שגרם לנזקים לכנסייה אך היא שופצה במהרה.

 המאה ה-17 
בתקופה זו התחזקה קדושת הכנסייה במקום ובמיוחד פסלה של "הבתולה מאוברווילייה" והתגבר זרם העולים לרגל שביקרו במקום. נוהג זה התחזק עוד יותר לאחר שמלך צרפת  לואי השלושה עשר ביקר בכנסייה שלוש פעמים.

במאה זו התפתחה אוברווילייה כישוב חקלאי ועם התפתחותה של פריז הפכה אוברווילייה לספק הירקות העיקרי של פריז ובמיוחד התפרסם הבצל שגודל ביישוב.

 המאה ה-18 
המאה ה-18 התאפיינה בעיצוב דמותה של אוברווילייה כישוב מאורגן כשב-1787 התקיימה הפגישה הראשונה של האספה העירונית של העיר. ב-1789 התמרדו תושבי העיר נגד סמכותה הכמעט מוחלטת של הכנסייה הקתולית ופרסמו את רשימת ההתנגדויות שלהם לכנסייה. ב-1790 התקיימו בחירות לתפקיד ראש העיר הראשון. ב-1792 סומנו גבולות העיר.

 המלחמות הנפוליאוניות 
במהלך קרבות הנסיגה שניהל נפוליאון בונפרטה בתחילת המאה ה-18 כנגד מדינות הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית (תקופת מאה הימים) הגיעו אויבי צרפת עד גבולות פריז. אוברווילייה הפכה בתקופה זו לשדה קרב כשצבא צרפת מנסה להגן על העיר (ועל פריז בכלל) אך בסופו של דבר נכשל והפרוסים כבשו את אוברווילייה.

 המאה ה-19 
ב-1815, לאחר חתימת חוזה פריז וסיום המלחמות הנפוליאוניות החלה אוברווילייה להתאושש כשב-1821 נפתחה "תעלת סן דני"  שהאיצה את הפיתוח התעשייתי של העיר. התפתחות העיר הואטה משמעותית ב-1832 עקב התפרצות מגפת כולרה שגרמה למותם של רבים מתושבי העיר.

התפשטותה של פריז והצורך להגן עליה הביאו לבניית מבצר אוברווילייה  ב-1843 שהיה חלק מחומת טייר.

המחצית השנייה של המאה המשיכה להתאפיין בפיתוח תעשייתי של אוברווילייה (כחלק מהמהפכה התעשייתית שהתחוללה באירופה) ונבנו מפעלים שונים לכמיקלים, חומרי בידוד, עיבוד בשר, שמנים תעשייתיים, זכוכית, טקסטיל ועוד. ב-1877 הגיעה קו החשמלית מפריז עד מרכז אוברווילייה.

התרחבות התעשייה משכה למקום מחפשי עבודה מצרפת עצמה אך גם ממדינות שכנות שמצאו בעיר אפשרויות תעסוקה ומגורים זולים. רב תרבותיות זו היא עדיין מאפיין את אוברווילייה.

 המאה ה-20 
במאה העשרים התחזקה ההגירה של יוצאי אפריקה ומדינות צפון אפריקה לצרפת, הגירה שנתמכה ב"חוק איחוד משפחות" שהעביר ב-1976 ראש ממשלת צרפת, ז'אק שיראק. בגלל יוקר הדיור בפריז עצמה נדדו מהגרים אלו לערים שבשולי פריז ורבים התיישבו באוברווילייה.

התיישבות של אוכלוסייה דלת אמצעים בערים בשולי פריז הפכה ערים אלו, ואוברווילייה בתוכם, לשכונות מצוקה. בינואר 1970 התפרסם דבר מותם של חמישה מהגרים בשכונה בגלל חנק שנגרם מאלתור מערכת חימום בדירה בה גרו. האירוע הפנה זרקור לתנאי חייהם של המהגרים לצרפת והביא להפגנות של המחנה הקומוניסטי, בהובלת דמויות ידועות כמו מישל רוקאר (לימים ראש ממשלת צרפת) וז'אן-פול סארטר, לשיפור היחס לאוכלוסייה זו. העלאת הפרשה לסדר היום הביאה לביקור של ראש ממשלת צרפת, ז'אק שבאן-דלמאס, באוברווילייה.

 המאה ה-21 
במאה ה-21 החלו תהליכים לשדרוג העיר כשבמסגרת זו נהרסים מבני תעשייה ישנים לטובת מבני משרדים חדשים, שלוחות של אוניברסיטאות, מרכזים מסחריים ועוד. נעשה גם מאמץ לחדש את בתי המגורים.

 מאפיינים 
 אקלים 
מזג האוויר באוברווילייה מושפע בעיקר מהאוקיינוס האטלנטי אך השפעה זו משוככת באגן בה בנויות פריז והערים סביבתה. מזג אוויר זה מתאפיין במיעוט גשמים (במיוחד באביב) ובפער טמפרטורות הנגרם בעיקר מטמפרטורות נמוכות במיוחד בחורף.

בניתוח מדידות שנערכו בשנים 1971–2000 נמצא שהטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.4 מעלות צלזיוס בטווח טמפרטורות שנתי של 15.5 מעלות צלזיוס. בתקופה זו כמות המשקעים השנתית הממוצעת המצטברת הייתה 639 מ"מ, עם 10.3 ימי משקעים בינואר ו-7.8 ימים ביולי.

עבור התקופה 1991–2020 נערך מחקר דומה שמצא שהטמפרטורה השנתית הממוצעת שנצפתה הייתה 13.3 מעלות צלזיוס וכמות המשקעים השנתית המצטברת הממוצעת הייתה 667.4 מ"מ.

מחקרים מהמאה ה-21, הכוללים תחזיות ל-2050, מצביעים על שינויים אקלימיים עתידיים באגן פריז בגלל אפקט החממה הנובע מצפיפות עירונית ויצירת "אי חום עירוני".

 גאולוגיה ופני קרקע 
מחקרים גאולוגיים הראו שקרקעיתה של אוברוויליה עשירה בגבס. ממצא זה משפיע על תכנון פרויקטי בנייה בגלל נטייתו של הגבס להתמוסס במי גשמים המחלחלים לקרקע. במקומות בהם הייתה המסה מוגברת של גבס על ידי המים קיימת סכנה להיווצרות בולענים ולקריסת הקרקע. כך למשל ב-1960 נוצר בעיר בולען בקוטר ובעומק של כ-15 מטר בגלל קרקע עשירה בגבס.

העיר מישורית למדי כשגובה הקרקע הממוצע הוא 43 מטרים מעל פני הים כשהנקודה הנמוכה ביותר היא 33 מטרים והגבוהה ביותר היא 64 מטרים. קיימת התגבהות הקרקע ככל שמצפינים מפריז אך באופן מינורי.

 תכנון אורבני 
העיר מחולקת לשמונה "רבעים":
 וילט 
 פול ברט (Paul Bert)
 לה מלדרי (La Maladrerie)
 פון בלאן (Pont Blanc)
 לה לנדי (Le Landy וגם בשמות La Plaine-Saint-Denis, Marcreux ו-Pressensé)
 מרכז העיר (Le Centre-Ville)
 פירמין ג'מייה (Firmin Gémier)

 דמוגרפיה 

במהלך מאתיים שנה ויותר גדלה אוכלוסיית אוברווילייה בצורה משמעותית ובמיוחד בחצי השני של המאה ה-20 עם התגברות ההגירה לצרפת. יחד עם זאת ניתן לראות ירידה באוכלוסייה בשלהי מאה זו הנובעת מצד אחד מצמצום מקומות עבודה עקב סגירת מפעלים ומצד שני בההתדרדרות איכות החיים בעיר עקב הגעת אוכלוסייה ענייה וגורמי פשיעה.

בסקר שנערך בעיר ב-1999 בנוגע לארץ הלידה של תושבי העיר עלו הממצאים ש-37% מתושבי העיר הם מהגרים מחוץ לצרפת:
 63% הם צרפתים שנולדו בצרפת עצמה
 3% הם צרפתים שנולדו במדינות צרפת מעבר לים
 2% הם צרפתים שלא נולדו בצרפת או במדינות צרפת מעבר לים
 6% הם מהגרים מאחת ממדינות האיחוד האירופי
 26% הם מהגרים שלא מאחת המדינות לעיל

מחקר דומה שבדק פילוח האוכלוסייה לפי גיל מצא שמבין הצעירים בעיר מתחת לגיל 18 כ-75% הם מהגרים.

מפקד אוכלוסין שנערך ב-2017 מצביע על יחס צעירים (עד גיל 44) גבוה ביחס למחוז: 68.2% מול 66% בקרב גברים ו-66% מול 64.2% בקרב נשים.

מחקר על מוביליות האוכלוסייה בעיר בשנים 1982–1999 מצא שיעור ניידות גבוה מאוד כך שרק שליש מאוכלוסיית העיר נשארה יציבה בתקופה זו.

 פוליטיקה 
הנטייה הפוליטית של תושבי אוברווילייה היא למפלגות השמאל כך שהמאבק המתנהל, בשנים האחרונות, הוא בין המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית לבין המפלגה הקומוניסטית של צרפת. כך למשל ניצחה ב-2008, בבחירות המוניציפליות, המפלגה הסוציאליסטית בעוד שבבחירות של 2011 ניצחה המפלגה הקומוניסטית.

 שירותים עירוניים 
 תחבורה 
הגישה התחבורתית לעיר נוחה כשאוטוסטרדה A1 חוצה אותה מצפון לדרום ושתי אוטוסטרדות חולפות דרכה ממזרח למערב: בולוואר פריפריק בחלקה הדרומי ו-A86 בחלקה הצפוני.

לעיר גישה מהירה, דרך 1A, לנמל התעופה לה בורז'ה ולנמל התעופה שארל דה גול.

בעיר מתקיים מזה שנים שירות אוטובוסים בין מרכז העיר לפריז של חברת RATP.

קו רכבת בין פריז לצפון צרפת עובר דרך אוברווילייה. כמו כן עובר בעיר קו RER לשדה התעופה דה גול.

ב-2005 החל פרויקט הארכת קו 12  של הרכבת התחתית של פריז (המטרו) כך שיגיע עד תחנת בית העירייה של אוברווילייה . פתיחת מספר תחנות מטרו בעיר החלה ב-2012 והסתיימה ב-2022.

קיימות תוכניות להארכת קווי רכבות חשמליות כך שתעבורנה בעיר כשבינתיים עושים תושבי העיר שימוש בטראם שעובר בערים השכנות.

 דיור 
מאז 1999 קיים גידול במספר בתי המגורים בעיר (מכ-28,700 בתים ב-1999 לכ-37,700 ב-2022).

מתוך מאגר הדירות בעיר כ-93% הם מגורים ראשיים, 1% דירות נוספות ו-6% הן דירות ריקות. היקף הבעלות על דירות באוברווילייה כ-28% לעומת כ-40% במחוז סן-סן-דני וכ-57% בכלל צרפת (נכון ל-2018), נתון המאפיין אוכלוסייה מעוטת אמצעים.

כ-6% מהדירות הללו הן בתים צמודי קרקע ו-90% הן דירות בבתי קומות. על פי החוק מחויבת מועצת העיר להבטיח שלפחות 25% מהדירות בעיר יועדו לדיור ציבורי ונכון ל-2022 מעל 31% מהדירות בעיר מוגדרות כך.

 התחדשות עירונית 
אוברווילייה נהנית במאה ה-21 מהתפתחות של מרכזי מחקר, מסחר ושירות כשבין השאר הוקמו בה בנייני משרדים של חברות גדולות (כמו חברת סן-גובן ), מרכזי מחקר אקדמיים כמו "קמפוס קונדורסה" , מרכזי מסחר , אולפני טלוויזיה, בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, שלוחת אוניברסיטת הסורבון והקונסרבטוריון האזורי אוברווילייה-לה קורנוב. תהליכים אלו מתרחשים במקביל לסגירתם והתפנותם של מחסנים ושטחי תעשייה ומביאים להגעת אוכלוסייה איכותית יותר לעיר.

מרכז אוברווילייה נכלל בפרויקט התחדשות עירונית  שהושק ב-2007.

 תעסוקה 
כפי שהוזכר לעיל, עוברת אוברווילייה טרנספורמציה של מעבר מתעשייה קונבנציונלית לתעשייה מתקדמת, במיוחד בתחום המתכת (מעליות, מנועים, חלקי מטוסים, חלקים למכוניות ורכבות, תחזוקת ציוד ועוד). במקביל הואץ המעבר של חברות צרפתיות לעיר כחלק מחיפוש נדל"ן מסחרי במחירים סבירים (ביחס למרכז פריז). חברות אלו עוסקות בתחום ביטוח, תקשורת, בידור, הלבשה ועוד כך שכ-77% מהמשרות המוצעות בעיר הן בתחומי השירותים, התחבורה והקמעונאות.

ההערכה היא שנכון ל-2008 כ-30,000 משרות מוצעות בעיר.

 חינוך 
באוברווילייה פועלים 14 גני ילדים, 15 בתי ספר יסודיים וארבעה בתי ספר תיכוניים.

 רפואה 
עיריית אוברווילייה קידמה, באופן היסטורי, מדיניות של קידום בריאות התושבים ובריאות הקהילה כשבין השאר הקימה, בשנות ה-60 של המאה ה-20, מרכז בריאות עירוני וכן השקיעה במחקר בנושא הרעלת עופרת ונושאים אחרים. אוברווילייה הייתה אחד מאתרי הפיילוט הראשונים, ב-2001, להקמת סדנאות בריאות עירוניות תוך שיתוף התושבים בבחירת נושאי המיקוד (למשל בריאות הנפש).

בעיר פועלים מספר בתי חולים ומרפאות ציבוריות:
 בית החולים האירופי של פריז לה רוזריי
 מרכז אנרי דושן
 בית החולים הפסיכיאטרי קלו בנארד
 מרכז הייעוץ הרפואי-כירורגי אורנז'רי
 מרפאה אוברווילייה
 מרכז הבריאות העירוני דוקטור פסק

 תרבות 
עיריית אוברווילייה שואפת לטפח חיי תרבות בעיר תוך שיתוף פעולה עם תושבי העיר במסגרת עמותות שונות. בין השאר מתקיימים בעיר פסטיבלי מוזיקה, תיאטרון המופעל על ידי חברי קומונה, קולנוע וסטודיו, ספריות, מרכז לאמנויות פלסטיות, קונסרבטוריון למוזיקה, תיאטרון מחול ועוד.

 ספורט 
בעיר קיים חדר כושר ושני אצטדיונים. קיימים בעיר מועדוני ספורט בשלל תחומים ובהם כדורגל, אתלטיקה, כדורסל, בדמינגטון, חתירה, רכיבת אופניים, אגרוף, סיף, טניס, טניס שולחן, כדורעף, מרוצי שדה, פטנק ועוד.

באולימפיאדת פריז, שנערכה ב-2024, הייתה אוברווילייה שותפה בקיום המשחקים ובאירוח ספורטאים.

 אתרים בעלי עניין 
 "תעלת סן דני"  נחנכה ב-1821 ואיפשרה השטת סחורות מהעיר לנהר הסן. בגלל הבדלי גבהים בין העיר לסן נבנו לאורכה כשבעה תא שיט שנועדו להתגבר על פער גבהים של כ-28 מטר. עם צמצום מפעלי התעשייה לאורך התעלה הופסקה, כמעט לחלוטין, השטת סחורות וחומרי גלם בתעלה. תוכניות שונות הוכנו כדי להפוך את התעלה וגדותיה לפארק ציבורי לשייט ומנוחה כשב-1983 הותר לספינות שאינן לצורכי מסחר לשוט בתעלה.
 כנסיית נוטרדאם דה ורטו דה אוברווילייה  שנבנתה במאה ה-15 ושימשה מוקד עלייה לרגל לצליינים שהאמינו שפסל "הבתולה מאוברווילייה" שמוצב בה מחולל ניסים. הכנסייה רשומה כאתר היסטורי של צרפת. הכנסייה עתירה בויטראז'ים צבעוניים בחלונות.
 מבצר אוברווילייה  שנבנה באמצע המאה ה-19 כחלק ממערכת הביצורים שהגנה על פריז. במחצית הראשונה של המאה ה-20 שימש המבצר כמעבדת ניסויים בתחום הרדיואקטיביות לבני הזוג פרדריק ז'וליו-קירי ואירן ז'וליו-קירי כשבהמשך שימש המבצר את צבא צרפת לניסויים בתחום זה. לאחר סגירת המעבדות התברר שקירות המבצר ספגו קרינה והשהייה בתחום המבצר מסוכנת כך שניתן להתרשם רק מחלקו החיצוני.
 רובע מלדררי שהיה רובע סלמס ועבר בשנים 1975–1984 מהפך שכלל סגירת רחובות והפיכתם למדרחובים, הוספת גגות ירוקים, בניית חצרות מרוצפות, שתילת גינות ציבוריות קטנות, הצלת מדרכות, תוספת שירותים לאזרחים (כמו גני ילדים, מועדוניות) ועוד.
 בית העירייה  נבנה במאה ה-19 והורחב ב-1926. כולל בתוכו מספר פריטים היסטוריים.

 ברית ערים תאומות 
לאוברווילייה הסכמי ערים תאומות עם הערים הבאות:

  Bouly  (מאוריטניה)
 .

 גלריה 

 לקריאה נוספת 
 Jacques Dessain, Aubervilliers à travers les siècles. 1, Des origines aux guerres de religion, Aubervilliers, Société d'histoire et de la vie à Aubervilliers, 1988.
 Maurice Foulon et Léo Demode (préf. Pierre Laval, maire d'Aubervilliers), Le Vieil Aubervilliers avant 1789 : Notes d’histoire locale, Clermont-Ferrand, Imprimerie Mont-Louis, 1929, 242 p., in-8° — avec une suite parue en 1935
 Maurice Foulon et Léo Demode (préf. Pierre Laval, maire d'Aubervilliers), Aubervilliers sous la Révolution et l’Empire : Notes d'histoire locale, Clermont-Ferrand, Imprimeries Mont-Louis, 1935, 220 p., in-8°
 Jacques Grossard, Huit villes à découvrir en Île-de-France : Plaine Commune, Neuilly-sur-Seine, Vendredi Treize éditions, coll. « Urban’s guide », 2007, 96 p. ()
 Jacques Dessain, Aubervilliers à travers les siècles, t. I : Des origines aux guerres de religion, Aubervilliers, Société de l’Histoire et de la Vie à Aubervilliers, 1988, 96 p
 Jacques Dessain, Aubervilliers à travers les siècles, t. II : Des guerres de religion à la Fronde, Aubervilliers, Société de l’Histoire et de la Vie à Aubervilliers, 1991, 112 p
 Jacques Dessain, Aubervilliers à travers les siècles, t. III : Sous le règne de Louis XIV, 1653–1715, Aubervilliers, Louisette et Jacques Dessain, 1993, 111 p
 Jacques Dessain, Aubervilliers à travers les siècles, t. IV : Un siècle de bouleversements, 1715–1815 (1re partie) : De la royauté à la république, 1715–1794, Aubervilliers, Louisette et Jacques Dessain, 1998, 317 p
 Jacques Dessain, Aubervilliers à travers les siècles, t. V : Un siècle de bouleversements, 1715–1815 (2e partie) : Le Pouvoir des propriétaires, 1794–1815, Aubervilliers, Louisette et Jacques Dessain, 2002, 189 p
 Jacques Dessain, Chroniques d'Aubervilliers : 1815-1848 : Le village s'agrandit, Saint-Denis, Louisette et Jacques Dessain / Les Ateliers de Saint-Denis, 2005, 80 p
 Jacques Dessain, Heurs et Malheurs des curés d’Aubervilliers, Saint-Denis, Louisette et Jacques Dessain, 2008, 46 p
 Léon Bonneff (préf. Henry Poulaille), Aubervilliers : Roman, Saint-Denis, Société de l’Histoire et de la Vie à Aubervilliers/Le Vent du ch'min, 1949 (1re édition, l'amitié par le livre), 291 p
 Société de l’Histoire et de la Vie à Aubervilliers, Aubervilliers, notre village : Promenade « rétro » à Aubervilliers ou Du temps où nos parents étaient petits, Aubervilliers, Société de l’Histoire et de la Vie à Aubervilliers, 1985, 109 p
 Jacques Dessain, Claude Fath et Jean-Jacques Karman, Histoire des rues d’Aubervilliers, Aubervilliers, Journal d'Aubervilliers, publication de 1984 à 1987, 288 p., 3 tomes
 Jacques Dessain, Les Oratoriens à Aubervilliers (1618-1792), Paris et Île-de-France. Mémoires publiés par la Fédération des sociétés historiques et archéologiques de Paris et de l'Ile-de-France, 1997, no 48, p. 257-269
 Anne Lombard-Jourdain, La Plaine Saint-Denis : 2000 ans d'histoire, Paris, 1994, C.N.R.S. Éditions, 212 p

 קישורים חיצוניים 


 מה ניתן לעשות באוברווילייה, באתר pop-plainecommune.com
 אן לומברד ז'רדין, בקעת סן-דני, באתר גליקה, 1994
 ארכיטקטורה באוברווילייה, באתר waughthistleton.com
 אתרי תיירות באוברווילייה, באתר uk.tourisme93.com
 מידע סטטיסטי על אוברווילייה, באתר INSEE

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:סן-סן-דני: ערים