ג'יימס תומסון (משורר, יליד 1700)

גֵ'יימְס תּוֹמְסוֹן (באנגלית: James Thomson; ) היה משורר ומחזאי סקוטי הידוע בשל שיריו "" ו"", ובשל כתיבת המילים להמנון "Rule, Britannia!".

קורות חיים
סקוטלנד, 1700–1725
ג'יימס תומסון נולד ב שבאזור רוקסבורגשייר בסביבות 11 בספטמבר 1700, והוטבל ב-15 בספטמבר. הוא היה הרביעי מבין תשעה ילדים שנולדו לתומאס תומסון ולביאטריקס תומסון (לבית טרוטר). תומאס תומסון כיהן ככומר פרסביטריאני באדנם, עד שמונה שבועות לאחר לידתו של תומסון, אז התקבל ככומר של , שם בילה תומסון את רוב נעוריו.

תומסון כנראה למד בבית הספר הקהילתי של סאות'דין לפני שעבר לבית ספר תיכון ב בשנת 1712. הוא לא הצטיין בלימודיו שם. שילס, הביוגרף המוקדם ביותר שלו, כותב: "הרחק מלהראות ניצוץ כלשהו של גאונות, [תומסון] נחשב על ידי המורה שלו ועל ידי אלה שהכוונו את חינוכו, כנטול כישרון מיוחד". עם זאת, הוא זכה לעידוד לכתוב שירה על ידי רוברט ריקלטון (1691–1769), חקלאי, משורר וכומר פרסביטריאני; וכן על ידי סר ויליאם בנט (נפטר ב-1729), ליירד ויגי שהיה פטרון של אלן רמזי. אף על פי שכמה משיריו המוקדמים של תומסון שרדו, הוא נהג לשרוף את רובם בכל ראש השנה האזרחית.

ג'יימס תומסון החל ללמוד באדינבורו קולג' בסתיו 1715, כשהוא מיועד למסלול של כהונה ככומר פרסביטריאני. באדינבורו, הוא למד מטאפיזיקה, לוגיקה, אתיקה, יוונית, לטינית ופילוסופיה של הטבע. הוא השלים את לימודי האמנות שלו בשנת 1719 אך בחר שלא לקבל תואר, ובמקום זאת החל ללמוד ב"היכל האלוהות" כדי להיות כומר. בשנת 1716 נפטר תומאס תומסון, ואגדה מקומית מספרת שהוא נהרג במהלך ביצוע גירוש שדים. בעת שהותו באדינבורו, תומסון הצטרף ל"מועדון הגרוטסקי", קבוצה ספרותית, ושם פגש את חברו לכל החיים, . לאחר פרסום מוצלח של כמה משיריו בכתב העת Edinburgh Miscellany, תומסון נסע בעקבות מאלט ללונדון בפברואר 1725, במטרה לפרסם את יצירותיו.

 לונדון, 1725–1727 
שמאל|ממוזער|250px|דיוקן של תומסון משנת 1726 מאת 
בלונדון, תומסון החל לשמש כמורה פרטי לבנו של צ'ארלס המילטון, , וזאת בזכות קשרים מצד משפחת אימו. באמצעות דייוויד מאלט, שכבר היה משורר מפורסם בשנת 1724, תומסון פגש משוררים אנגלים ידועים בני זמנו, ביניהם ,  ואלכסנדר פופ. אימו של תומסון נפטרה ב-12 במאי 1725, בסמוך לתקופה שבה כתב את "חורף", השיר הראשון בסדרת "". "חורף" פורסם לראשונה בשנת 1726 על ידי ג'ון מיליאן, ומהדורה שנייה שלו יצאה לאור (עם שינויים, תוספות והקדמה) מאוחר יותר באותה שנה.

עד שנת 1727, תומסון עבד על "קיץ", שפורסם בפברואר. באותה תקופה הוא גם עבד באקדמיית ואט, בית ספר לג'נטלמנים צעירים ומעוז של ה. באותה שנה, מיליאן פרסם שיר נוסף של תומסון, שנקרא "שיר לזכר סר אייזק ניוטון" (שנפטר במרץ). לאחר שעזב את אקדמיית ואט, תומסון קיווה להתפרנס מכתיבת שירה, ונעזר בכך שרכש כמה פטרונים עשירים, ביניהם תומאס ראנדל, הרוזנת מהרטפורד ו.

 שארית חייו, 1728–1748 
שמאל|ממוזער|250px|ג'יימס תומסון ב-1746
במהלך השנים הבאות, תומסון השלים את סדרת שיריו: את "אביב" הוא כתב ב-1728, ואת "סתיו" ב-1730. באותה שנה, פורסמו ארבעת השירים יחד באוסף שנקרא "העונות". בתקופה זו, הוא גם כתב שירים אחרים, כמו לזכר סר אייזק ניוטון, ואת מחזהו הראשון, הטרגדיה "סופוניסבה" (1730). המחזה מבוסס על סיפורה של האצילה הקרתגית סופוניסבה, שבחרה בהתאבדות במקום להיות מוצגת במצעד ניצחון רומי בתום המלחמה הפונית השנייה. המחזה ידוע כיום בעיקר בזכות אזכורו בספר "" מאת סמואל ג'ונסון, שם ג'ונסון מתעד כי שורה אחת "חלשה" במחזה – "הו, סופוניסבה, סופוניסבה, הו!" – זכתה ללעג על ידי ליצני התיאטרון, אשר עשו עליה פרודיה ושינו אותה ל"הו, ג'ימי תומסון, ג'ימי תומסון, הו!".

בשנת 1730, הוא התמנה למורה פרטי לבנו של סר צ'ארלס טלבוט, שכיהן באותה עת כפרקליט המדינה, ושהה כמעט שנתיים בחברת הצעיר בסיור ברחבי אירופה. עם שובו, טלבוט סידר לו משרה כמזכיר ב, מה שהעניק לו ביטחון כלכלי עד למותו של טלבוט בשנת 1737. בינתיים, יצא לאור חיבורו הגדול הבא, "חירות" (Liberty, 1734). זוהי יצירה המורכבת ממונולוג ארוך של "אלת החירות", המתאר את מסעותיה בעולם העתיק, ולאחר מכן את ההיסטוריה האנגלית והבריטית, עד לסיום המהפכה המהוללת ב-1668. בשנת 1738 הוצגה הטרגדיה  בתיאטרון דרורי ליין, ובשנה שלאחר מכן הוא כתב פרולוג למחזה  של מאלט, שהוצג באותו מקום.

בשנת 1740, ג'יימס תומסון שיתף פעולה עם מאלט בכתיבת האופרטה "", שהוצגה לראשונה ב, ביתו הכפרי של פרדריק, נסיך ויילס. המילים של תומסון עבור השיר "שלטי, בריטניה!", אשר נכתבו כחלק מהמחזה והולחנו על ידי תומאס ארן, הפכו לאחד מהשירים הפטריוטיים הבריטיים המפורסמים ביותר – דבר נפרד לחלוטין מהמחזה עצמו, שכיום כמעט ונשכח. הנסיך העניק לתומסון קצבה שנתית בסך 100 ליש"ט. הוא גם הציג בפניו את , שהפך לידידו ופטרונו.

בשנותיו האחרונות, תומסון התגורר ב, ושם כתב את יצירתו האחרונה "", אשר פורסמה זמן קצר לפני מותו בגיל 47 ב-27 באוגוסט 1748. ג'ונסון כותב על מותו של תומסון: "כתוצאה מהצטננות בעת ששט במים שבין לונדון לקיו, הוא חלה במחלה, אשר, יחד עם חוסר טיפול פזיז, הסתיימה בחום שהביא לקץ חייו". תומסון נפטר כשהוא שקוע בחובות וללא צוואה. כדי לכסות את חובותיו, נערכה מכירה פומבית של רכושו.

סכסוך משפטי על זכויות ההוצאה לאור של אחת מיצירותיו, "העונות", הוביל לשני פסקי דין חשובים (Millar v. Taylor ו-Donaldson v. Beckett) בהיסטוריה של זכויות יוצרים.

העונות של תומסון תורגם לגרמנית על ידי  (1745). תרגום זה שימש בסיס ליצירה בעלת שם זהה מאת גוטפריד ואן סוויטן, שהפכה לליברית עבור האורטוריה העונות של היידן. חלק מההקלטות של האורטוריה של היידן אף עושות שימוש במילים המקוריות של תומסון.

הנצחות
שמאל|ממוזער|250px|המשורר ג'יימס תומסון כפי שהוא מתואר על 
תומסון הוא אחד מ-16 המשוררים והסופרים הסקוטים המופיעים על  ב באדינבורו. הוא מופיע בצדה הימני של החזית המזרחית.

לתומסון יש אנדרטה גדולה בפינת המשוררים שבמנזר וסטמינסטר, לצד ויליאם שייקספיר ומתחת לבן ארצו, רוברט ברנס.

תומסון הוא המשורר שזכה לאנדרטה ב'פינת המשורר' שבגני  בפארק ריצ'מונד. ספסל שפוסל על ידי ריצ'רד פרינגטון, הידוע בשם "מושב המשורר", חרוט עם שורות פרי עטו של תומסון, שהתגורר בריצ'מונד בזמן מותו. לוח זיכרון מעץ עם אודה לתומסון, פרי עטו של הסופר וההיסטוריון , הותקן בשנת 1851. הלוח הוחלף על ידי אגודת סלבורן בשנת 1895 ועל ידי לוח מוזהב חדש בשנת 2014.

על תל המלך הנרי, שנמצא גם הוא בפארק ריצ'מונד, יש מושב ועליו חרוטות כמה שורות מתוך העונות.

מהדורות של שיריו
שמאל|ממוזער|250px|עמוד השער של "העונות" מאת ג'יימס תומסון. הודפס על ידי אלכסנדר דונלדסון
The four seasons, and other poems. By James Thomson. London: printed for J. Millan, near Scotland-Yard, White-Hall; and A. Millar, in the Strand, M.DCC.XXXV., 1735. [2];77,[3];64;72;79,[1]p., plates; 8⁰. (ESTC T83; Foxon T242; OTA K019862.000)
 Patrick Murdoch (ed.), The Works of James Thomson, with his last corrections and improvements, prefixed by an account of his life and writings (Royal Quarto edition, A. Millar, London 1762); Dublin printing by John Exshaw, 1767; Murdoch's revised 4-volume edition of (A. Millar and T. Cadell, London 1768), with Lord Lyttelton's annotations, and 1772-3 edition (R. Clarke, Edinburgh 1772), (W. Bowyer, etc., London 1773) and subsequent versions.
Thomson, James & Bloomfield, Robert, The Seasons & Castles of Indolence / The Farmer's Boy, Rural Tales, Banks of the Wye, &c. &c., (London: Scott, Webster & Geary, 1842).
 Gilfillan, Rev. George, Thomson's Poetical Works, with Life, Critical Dissertation, and Explanatory Notes, Library Edition of the British Poets (1854).
Thomson, James. The Seasons (A. Donaldson, Edinburgh 1774; J. Donaldson, London 1776).
Thomson, James. The Seasons, by ... A New Edition. Adorned with A Set of Engravings, from Original Paintings. Together with an Original Life of the Author, and a Critical Essay on the Seasons. by Robert Heron, (Perth: R. Morison, 1793).
 Thomson, James The Seasons and Castle of Indolence Printed for J. and F.C. Rivington and the other proprietors, James Marsh, 1820
Thomson, James. Poems, edited by William Bayne, London : Walter Scott Publishing Co., [1900], (Series: The Canterbury poets).
Thomson, James. The Seasons, edited with introduction and commentary by James Sambrook, (Oxford: Clarendon Press, 1981) .
Thomson, James. Liberty, The Castle of Indolence and other poems, edited with introduction and commentary by James Sambrook, (Oxford: Clarendon Press, 1986) .

לקריאה נוספת
 Bayne, William, Life of James Thomson, Edinburgh: Oliphant, Anderson and Ferrier, 1898, ("Famous Scots Series").

קישורים חיצוניים


 James Thomson at the Eighteenth-Century Poetry Archive (ECPA)
 Works by or about James Thomson at the Internet Archive
 Selected Poetry of James Thomson (1700–1748), Representative Poetry On-line
 Local History Notes: James Thomson (1700–1748), London Borough of Richmond upon Thames

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:משוררים סקוטים
קטגוריה:מחזאים בריטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1700
קטגוריה:נפטרים ב-1748