טאורוס אקספרס

טאורוס אקספרס הוא שירות רכבת נוסעים הקרוי על שם הרי הטאורוס בדרום טורקיה. הוא הושק בשנת 1930 על ידי "החברה הבינלאומית לקרונות שינה וקווי אקספרס אירופיים" (Compagnie Internationale des Wagons-Lits et Grands Express Européens). השירות חיבר במקור את איסטנבול עם חלב, טריפולי, בלבנון (לקישור עם ארץ ישראל) ונציבין (לקישור עם עיראק). הטאורוס אקספרס סיפק קישור לאוריינט אקספרס באיסטנבול, כך שהתאפשרה נסיעה יבשתית ממערב אירופה ל באותה רמת נוחות ואיכות לאורך כל המסלול. החל משנת 2024 שירות בשם זה מופעל מדי יום על ידי חברת הרכבות הלאומית של הרפובליקה הטורקית, הפועל כולו בתוך טורקיה בין קוניה לאדנה.

 היסטוריה 
ממוזער|250px|המסלול ההיסטורי של "הטאורוס אקספרס" בשנת 1930

ממוזער|250px|לוח זמנים של "הטאורוס אקספרס" 1939
שירות ה"טאורוס אקספרס" פעל לראשונה ב-15 בפברואר 1930 מאיסטנבול לחאלב ונציבין. נוסעים לבגדאד נאלצו לעבור לאוטובוס בין נציבין לכירכוכ, ולאחר מכן להמשיך ברכבת במסילה צרה בין כירכוכ לבגדאד.
בשנת 1939, שירות זה פעל שלוש פעמים בשבוע מאיסטנבול לחלב עם קישורים פעמיים בשבוע לכיוון בגדאד, טהראן, חיפה וקהיר (באמצעות אוטובוס).

עם השלמת קטע המסילה באזור מוסול של מסילת הרכבת בגדאד בשנת 1940, יצא שירות הרכבת הרציף הראשון מתחנת הרכבת היידארפשה באיסטנבול ב-17 ביולי 1940 והגיעה לבגדאד ב-20 ביולי 1940.

עם השלמת בניית מסילת הרכבת חיפה–ביירות–טריפולי, התאפשר קשר רכבת ישיר ורציף עם ארץ ישראל לאורך מסילת החוף ב-17 באוגוסט 1942⁩, ובדצמבר 1942 עם השלמת הגשר על פני תעלת סואץ - גשר פירדאן, התאפשר קשר רכבת ישיר מאיסטנבול לקהיר, כפי שמופיע בפרסום של חברת CIWL. עם זאת, שירות רכבות זה הופסק לאחר שגשר פירדאן ניזוק מספינת קיטור ועקב פרוץ מלחמת 1948.

רכבת "הטאורוס אקספרס" פעלה במקור על מסילות בבעלות חברת הרכבות הלאומית של הרפובליקה הטורקית, חברת רכבות דרום טורקיה (Chemins de fer du Sud de la Turquie), חברת רכבות צפון סוריה וקיליקיה (Chemins de fer de Cilicie Nord-Syrie) וחברת רכבות הרפובליקה העיראקית. חברת הרכבות הלאומית של הרפובליקה הטורקית רכשה את חברת רכבות דרום טורקיה בשנת 1948. בשנת 1965 נרכשה הבעלות על רכבות צפון סוריה וקיליקיה על ידי חברת הרכבות הסורית.

קו רכבת חדש מגזיאנטפ לקרקאמיש נפתח בשנת 1960, ואפשר לחלק מרכבות ה"טאורוס אקספרס" לעקוף את חלב בדרכם לעיראק. ואילו חלק מרכבות ה"טאורוס אקספרס" המשיכו לפעול עד לביירות דרך חלב. פריצת מלחמת האזרחים בלבנון סיימה שירות זה ב-1975.

בפברואר 1965 נערכה ועידת "הטאורוס אקספרס" עם נציגים מטורקיה, עיראק, סוריה, לבנון והחברה הבין־לאומית לקרונות שינה, במטרה לדון בחידוש קשר הרכבת הישיר בין מדינות ערב ואירופה דרך טורקיה.

לאחר 1972, נוסעים יכלו לנסוע לבצרה באמצעות חיבור לקו "האקספרס 2" שיצא מתחנת הרכבת המרכזית של בגדד. קו זה החליף את שירות הרכבות הקודם שפעל לבצרה.

ב-2001 הופעל מחדש לאחר הפסקה הקטע מקו לחלב ודמשק, עם קרון שינה של חברת הרכבות הסורית (CFS) שנסע מדי שבוע אל ומאת איסטנבול.

השירות לעיראק הושעה בשנת 2003, עקב פרוץ המלחמה בעיראק.

השירות השבועי לחלב פעל בפעם האחרונה ביוני 2008, לאחר שהופרע תחילה על ידי עבודות הנדסיות בטורקיה ומאוחר יותר על ידי מלחמת האזרחים בסוריה משנת 2011.

בשנת 2012, חידשה חברת הרכבות הממלכתית הטורקית את השירות בין אסקישהיר לאדנה ושבה לשרת את איסטנבול ב-2024, לאחר השלמת עבודות לפיתוח מליסות הברזל בעיר בעיר.
"אקספרס תכלת לבן"
בשנת 1934 שני יזמים יהודים בווינה, ברוך לייב ודוד קלינגהופר, יזמו את שירות "אקספרס תכלת לבן" - שירות רכבת ישיר בין אירופה לארץ ישראל, שבחלקו עבר בתוואי "הטאורוס אקספרס", מווינה דרך בודפשט, בלגראד, סופיה, קושטא, חלב, דמשק וחיפה (בקטע דמשק-חיפה היו הנוסעים צריכים לעבור לרכבת אחרת, מאחר שהמסילה בקטע זה הייתה מסילה צרה ברוחב ברחוב 1,050 מ"מ). בעיתוני התקופה דווח על רכבת "אקספרס תכלת לבן" שיצא מווינה ב-17 בנובמבר 1934. שירות "אקספרס תכלת לבן" היה אירוע חד פעמי כל הנראה, אך שירות "הטאורוס אקספרס" שימש בקביעות נוסעים בדרכם מאירופה לארץ ישראל.

 בתרבות הפופולרית 
רכבת הטאורוס אקספרס מופיעה ברומן הפשע של אגתה כריסטי "רצח באוריינט אקספרס" (1934). בעוד שחלקו העיקרי של הסיפור מתרחש ברכבת נוספת של חברת הרכבות הבינלאומית "קומפני הבינלאומית דה וואגונס-ליץ", האקספרס סימפלון-אוריינט, הפרק הראשון של הספר מתרחש ברכבת הטאורוס אקספרס.
תמונות

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:עיראק: רכבות
קטגוריה:סוריה: רכבות
קטגוריה:טורקיה: רכבות
קטגוריה:לבנון: רכבות
קטגוריה:מסילות רכבת בין-לאומיות
קטגוריה:קווי רכבת