הכתובת הדו-לשונית מתל פחריה

הכתובת הדו־לשונית מתל פחריה (ידועה גם בכינויה הכתובת הדו־לשונית של הדיסעי ובקטלוג KAI 309) היא כתובת דו־לשונית ארמית ואכדית, שנחקקה ב על פסלו של הדיסעי, מלך סיכני, המזוהה עם תל פחריה, ושל גוזן, המזוהה עם תל חלף הסמוך. הדיסעי הקים את הפסל לכבוד אלוהיו, הדד־סכן (הדד של העיר סיכני). הכתובת מורכבת מחלק ראשון שבו שבח לאל ובקשה לעזרתו, וחלק שני שבו מקלל השליט את מי שישחית את פסלו. הכתובת התגלתה ב-1979 במסגרת חפירה ארכאולוגית שנערכה בתל פחריה, ומוצגת מאז ב.

הכתובת
הכתובת הארמית, לפי מהדורת KAI, היא:

הכתובת האכדית, לפי מהדורת KAI, היא:
הכתובת האכדית חקוקה בחזית הפסל, והכתובת הארמית בצדו האחורי.

 תרגום 
פירוש השורות האחרונות לכתובת הוא "ומי שיסיר את שמי מכלי בית הדד אדוני, הדד לא ייקח לחמו ומימיו מידו, וסל, גברתי, לא תיקח לחמו ומימיו מידו, שיזרע ולא יקצר, שיזרע אלף שערים וייקח ממנו (רק) פריס, ושמאה כבשות תינקינה שה ולא ירוה, ושמאה פרות תינקינה עגל ולא ירוה, ושמאה נשים תינקינה ילד ולא ירוה, ושמאה נשים תאפינה לחם בתנור ולא תמלאנה, ושילקטו אנשיו מן האשפתות, שעורים לאכול, ושילקטו אנשיו מן האשפתות, שעורים לאכול, ומגפה נגע של נרגל לא ייכרת מארצו".

ניתוח
רוב החוקרים מתארכים את הכתובת לטווח שבין המאה ה-11 לפנה"ס למאה ה-9 לפנה"ס. עם טענותיהם של המצדדים בדבר תאריך כתיבתה המאוחר של הכתובת נמנית הטענה שלפיה שהאלפבית הפיניקי שבו נעשה שימוש בכתובת משתמש באות יו"ד כדי לסמן תנועה תנועות, ולא עיצורים גרידא, כמקובל באבג'ד הפיניקי. לדבריהם, תופעה זו, של שימוש באותיות המייצגות אך ורק עיצורים כתנועות נפוצה יותר בכתובות מאוחרות שנכתבו באלפבית הפיניקי. עם זאת, הארכאולוג יוסף נוה (1981) שולל את טענותיהם אלה. לדבריו, אף על פי ששימוש באות יו"ד באלפבית הפיניקי כתנועה ולא כעיצור אכן נפוצה יותר בשלבים מאוחרים יותר בהתפתחותו של אותו אלפבית, יש עדויות לשימוש מעין זה עוד ב. בנוסף, לדעת נוה (1981), צורותיהן של האותיות בכתובת דומות יותר לאלו המופיעות דווקא בכתובות קדומות, ולא מאוחרות. בכך הלה מקדים את תאריך חיבורה של אותה הכתובת.

לקריאה נוספת



קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה האשורית החדשה
קטגוריה:כתובות בארמית
קטגוריה:כתובות KAI