איזייה

איזייה (בצרפתית: Izieu) היא קומונה במחוז אן במזרח צרפת. היא שוכנת על נהר הרון, בין הערים ליון ושאמברי. הקומונה התפרסמה בשל חטיפת הילדים היהודים וצוות העובדים מבית היתומים איזייה בשנת 1944 בידי הנאצים.

 גאוגרפיה 
הרשות המקומית איזייה ממוקמת בדרום בוגי, כ-14 קילומטרים דרום-דרום-מערב לבלי. היא גובלת בפרמייזל בצפון, בפייריו ומור-את-ז'ליניו במזרח, ובברינייה-קורדון בדרום ובמערב. נהר הרון מהווה את גבול הרשות המקומית מדרום. מרכז הכפר נמצא כשלושה קילומטרים מהנהר. יינות מהרשות המקומית של איזייה נושאים את תווית המוצא Vin du Bugey.מקור: Municipality of Izieu official site, בדיקה קישור תקין 2025

הנקודה הגבוהה ביותר ברשות המקומית היא גרנד טור, בגובה 758 מ' בהרי איזייה. פסגה נוספת היא מון סן-קלר (549 מ'), שעליה הוקמה הכנסייה סן-קלר.מקור: Municipality of Izieu official site – Geography, בדיקה קישור תקין 2025

 אקלים 
בשנת 2010, האקלים ברשות המקומית סווג כאקלים שוליים הרריים, לפי מחקר של CNRS המבוסס על סדרת נתונים בתקופה 1971–2000.מקור: CNRS, בדיקה קישור תקין 2025 בשנת 2020, פרסמה Météo-France טיופולוגיה, שלפיה הרשות המקומית חשופה לאקלים הררי או אקלים שוליים הרריים והיא באזור האקלים של האלפים הצפוניים, המתאפיין בכמות גשמים שנתית של 1,200–1,500 מ"מ, המפוזרים באופן לא סדיר בקיץ.

בתקופה שבין 1971–2000, הטמפרטורה השנתית הממוצעת הייתה 10.8°C. המשקעים השנתיים המצטברים הממוצעים היו 1,401 מ"מ, עם 11.1 ימי גשם בינואר ו-8.1 ימי גשם ביולי.מקור: בדיקה קישור תקין 2025 בתקופה שבין 1991–2020, הטמפרטורה השנתית הממוצעת שנמדדה בתחנת מזג האוויר הקרובה ביותר ב-Météo-France, "Belley Man", ברשות המקומית של בלי, במרחק 12 ק"מ בקו אווירי, הייתה 12.1°C והמשקעים השנתיים המצטברים היו 1,099.8 מ"מ.

 היסטוריה 
שמאל|ממוזער|300px|בית ילדים בפריז לאחר מלחמת העולם השנייה
בשנת 1943, ילדים יהודים הוסתרו על ידי סבין זלטין ומירון זלטין, בתמיכת ארגון אוז"ה (Children's Relief Organization. בצרפת, הארגון נקרא Œuvre de Secours aux Enfants "מפעל הסיוע לילדים", ובקיצור – OSE), במבנה ששימש לפני המלחמה, באופן קבוע לטובת מחנות קיץ ונופש.

ב-6 באפריל 1944, 44 ילדי איזייה ו-7 המבוגרים שהשגיחו עליהם נעצרו במהלך פשיטה שהובלה על ידי האס אס וראש הגסטפו של ליון, קלאוס ברבי. הם הועברו דרך בית הכלא מונלק בליון, ולאחר מכן דרך מחנה דראנסי באזור פריז; 42 ילדים ו-6 מחנכים נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו, שם נרצחו מיד בגז. מירון זלטין ושני בני נוער בוגרים, תיאו רייס וארנולד הירש, נשלחו לאסטוניה במשלוח מספר 73, שיצא מדראנסי ב-15 במאי 1944. המשלוח כלל אך ורק גברים בגיל עבודה ובכושר פיזי, והוצאו להורג על ידי האס אס במבצר טאלין באסטוניה במהלך קיץ 1944.

אירועים טרגיים אלו היו נושא הסרט הטלוויזיוני La Dame d'Izieu מאת אלן ורמוס, וכן שירו של ריינהרד מאי, Die Kinder von Izieu.

 אוכלוסייה 
מפקדי אוכלוסין נערכו ברשות המקומית מאז שנת 1793. ברשויות מקומיות שמספר תושביהן נמוך מ-10,000, נערך מפקד של כלל האוכלוסייה אחת לחמש שנים, כאשר מספרי האוכלוסייה בשנים שביניהן מוערכים באמצעות אינטרפולציה או אקסטרפולציה. בהרשות המקומית איזייה, המפקד המקיף הראשון שנערך במסגרת המערכת החדשה התקיים בשנת 2004.

בשנת 2022 מנתה הרשות המקומית 223 תושבים, ירידה של 7.85% לעומת 2016 (לעומת עלייה של 5.15% במחוז אן ו־2.11% בצרפת כולה, למעט מַיּוֹט).

+ התפתחות האוכלוסייה בקומונה בין השנים 2022–1793 שנה 1793 1800 1806 1821 1831 1836 1841 1846 1851 אוכלוסייה 305 305 334 304 325 309 338 331 335 שנה 1856 1861 1866 1872 1876 1881 1886 1891 1896 אוכלוסייה 319 326 316 326 327 340 334 332 307 שנה 1901 1906 1911 1921 1926 1931 1936 1946 1954 אוכלוסייה 269 250 262 217 207 185 174 147 145 שנה 1962 1968 1975 1982 1990 1999 2004 2006 2009 אוכלוסייה 113 103 141 136 161 178 185 184 202 שנה 2014 2019 2022 – – – – – – אוכלוסייה 231 222 223 – – – – – –
 מקור: Ldh / EHESS / Cassini עד 1999; INSEE משנת 2006.

 אתר בית היתומים היהודי במלחמת העולם השנייה 

שמאל|ממוזער|כיכר הילדים היהודים
שמאל|ממוזער|לוח זיכרון ליתומים היהודים מאיזייה שנספו.
באיזייה היה אתר בית יתומים יהודי במהלך מלחמת העולם השנייה. עם זאת, מרבית הילדים היו רק מופרדים מהוריהם או נשלחו במכוון להרי סבוי, שהיו אז תחת שלטון איטליה. באותה תקופה הייתה איטליה פחות מדכאת. ב־6 באפריל 1944 עצרו שלושה כלי רכב מול בית היתומים. הגסטפו, בפיקודו של "הקצב מליון" קלאוס ברבי, נכנס לבית היתומים והוציא בכוח ארבעים וארבעה ילדים ואת שבעת המדריכים שלהם, והשליך את הילדים הבוכים והמבוהלים על המשאיות.

אחד העדים נזכר מאוחר יותר: "הייתי בדרכי במורד המדרגות כאשר אחותי צעקה אלי: 'אלה הגרמנים, ברח!' קפצתי מהחלון. התחבאתי בתוך שיח בגינה. שמעתי את זעקות הילדים שנחטפו ושמעתי את צעקות הנאצים שנשאו אותם משם".

לאחר הפשיטה על הבית באיזייה, נשלחו הילדים ישירות אל "מחנה הריכוז דראנסי, ולאחר מכן הועלו על הרכבת הראשונה שהייתה זמינה בדרכם אל מחנות הריכוז במזרח.

ארבעים ושניים ילדים וחמישה מבוגרים נרצחו בתאי הגזים במחנה הריכוז אושוויץ. שניים מהילדים הבוגרים יותר ומירון זלטין, מנהל בית היתומים, הועברו לטאלין שבאסטוניה, שם הוצאו להורג בירי.

מנהלת בית היתומים, סבין זלטין, שרדה את הפשיטה של הגסטפו משום שלא שהתה במקום, כיוון שעסקה בגיוס כספים למוסד. כארבעים שנה מאוחר יותר היא העידה נגד קלאוס ברבי במשפטו. לקראת סוף חייה שכנעה את נשיא צרפת, פרנסואה מיטראן, להפוך את מבנה בית היתומים לאתר הנצחה.

 ראו גם 
 סבין זלטין
 ילדי איזיו

 הערות שוליים 

 על בית הילדים באיזיו (MAISON D'IZIEU), באתר יד ושם
 ניצולת השואה דיאן פנסטר מספרת על הצלתה ממחנה אגדה בידי סבין זלאטין, באתר יוטיוב

 קישורים חיצוניים 


 אנדרטת השואה בית ד'איזיו

 בית היתומים היהודי באיזיו בתקופת השואה – תערוכה מקוונת באתר יד ושם


הערות שוליים

קטגוריה:שואת יהודי צרפת
קטגוריה:אתרי הריגה בשואה
קטגוריה:ילדים בשואה: צרפת
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:זיכרון השואה
קטגוריה:ילדים יהודים
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי צרפת
קטגוריה:1944 בצרפת