תשלום ללא מגע

תשלום ללא מגע (באנגלית: Contactless payment) היא מערכת טכנולוגית המאפשרת למשתמשים לשלם עם כרטיס אשראי, כרטיס חיוב מיידי וטלפון חכם מרחוק. המערכת מבוססת על זיהו בתדר רדיו (RFID) או על תקשורת שדה קרוב (NFC).
ממוזער|צלמית המסמלת כרטיס חיוב עם תקן EMV ללא מגע. אין לבלבל עם צלמית Wi-Fi. הסמלים מייצגים טכנולוגיות שונות

 היסטוריה 
 המאה ה-20 
EMV, טכנולוגיה לכרטיסי חיוב חכמים שבהם מוטמע שבב לאבטחה מוגברת ומניעת הונאות, התפתחה עוד בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. התקן הראשון לכרטיסי תשלום חכמים היה תקן ה-Carte Bancaire M4 של חברת Bull-CP8 שהושק בצרפת בשנת 1986, ואחריו B4B0 (תואם ל-M4) שהושק בשנת 1989. ב-1995 ניעשה השימוש הראשון בטכנולוגיה לביצוע תשלומים, בסיאול שבדרום קוריאה.

 המאה ה-21 
בעשור הראשון של המאה ה-21, תאגידים פיננסים כגון ויזה ומאסטרקארד החלו לפתח שירותים התומכים בטכנולוגיה זאת. באוקטובר 2011, מאסטרקארד הוציאו את ה-"PayWave" וויזה הוציאו את ה-"PayPass". משתמשים בשירותים אלו יכלו לצרף את פרטי האשראי שלהם לתוך הטלפון באמצעות SIM.

בפברואר 2014, חברת הטלקומוניקציה Vodafone UK ו-Mastercard פתחו בפרויקט משותף לקידום שירותי תשלום ללא מגע באירופה. ב-9 בספטמבר 2014, אפל הצהירו על ה-Apple Pay, שירות תשלום בנייד המחובר למכשירי האייפון והווטש של החברה.

ב-2022, אפל הוציאו אפשרות "Tap to pay" (לחץ כדי לשלם), המאפשרת למוכרים להשתמש במכשירי הטלפון שלהם כמסופי תשלום.

 אבטחה 
 מגבלת CVM 
מגבלת תשלום ללא מגע משתנה ממדינה למדינה, והיא נקראת CVM. כאשר הסכום גבוה מן הרגיל, המסוף יבקש מספר זיהוי אישי. קודים סודיים פיננסיים (PIN) הם לרוב מספרים בני ארבע ספרות בטווח 0000–9999, כך שישנן 10,000 אפשרויות שונות.

 ראו גם 
 תקשורת שדה קרוב
 EMV
 תשלום בנייד
 קוד PIN

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:טכנולוגיה בנקאית
קטגוריה:תשלום בנייד
קטגוריה:כרטיסי תשלום
קטגוריה:אמצעי תשלום