הרמן אלרן

הרמן אלרן (נולד ב-4 באוקטובר 1892 בקרלסרוהה; נפטר ב-9 באוגוסט 1987 בהרצליה) היה בנקאי ישראלי.

 ביוגרפיה 
הרמן אלרן היה בנו של הבנקאי איגנץ אלרן (1856–1917) וקלרה פוֹיכְטְוַונגֶר (1866–1963). איגנץ וקרלה היו בני דודים האח של קרלה, יעקב-לייב פויכטוונגר הקים את בנק פויכטוונגר במינכן. להרמן אלרן היו שני אחים ואחיות. אלרן השלים את תקופת ההתמחות שלו בבנקאות בבנק של אביו בשנת 1911 והתמחות בחברת E. & L. Wertheimer בפרנקפורט אם מיין בשנים 1912–1913 ובחברת Samuel Montagu & Co בלונדון בשנים 1913–1914. אלרן שירת כחובש במלחמת העולם הראשונה ונפל בשבי הבריטים בשנת 1916, משם שוחרר בסוף 1918. אביו נפטר בשנת 1917 ואחיו פליקס נפל במלחמה במאי 1918. כך הפך אלרן בשנת 1919, בגיל 26, לשותף מלא בבנק עם גיסו עמנואל פורכטהיימר. הוא נישא לבסי לוונטל (1901–1967) בשנת 1924, ונולדו להם חמישה ילדים.

לאחר עליית הנאצים לשלטון, היגר אלרן לארץ ישראל בשנת 1933. פורכהיימר המשיך לנהל את הבנק בגרמניה עד שנסגר על ידי נציב האשראי של הרייך (Reichskommissar für das Kreditwesen) לאחר ליל הבדולח, בנובמבר 1938, רכושו של אלרן בקרלסרוהה הוחרם.

הסניף הראשון של בנק אלרן נפתח ב־25 בדצמבר 1933 בשדרות רוטשילד 7 בתל אביב. בשנת 1935 עבר למבנה מרווח יותר בשדרות רוטשילד 3, שהיה לסניף הראשי של הבנק, ובחיפה נפתח סניף במרכז המסחרי החדש. הרמן אלרן שימש מנכ"ל הבנק לצד דוד זיגפריד ברין. ב-1940 הצטרף לבנק בן-דודו קרל אלרן.

בשנת 1960, הרמן אלרן ואשתו בסי גילו אסופת מכתבים של תאודור הרצל בארכיון משפחת הדוכס הגדול של באדן בקרלסרוהה, שם ערכו ביקור. אותם פרסמו שנה אחר כך בספר שערך ההיסטוריון אלכסנדר ביין.

ביוני 1966 נחתם הסכם על מכירת בנק אלרן לבעלים של בנק פוֹיכְטְוַונגֶר יוסף אפשטיין. המטרה המוצהרת הייתה למזג את הבנקים ולהיות לבנק הרביעי בגודלו בישראל, אולם באותה תקופה היה בנק פויכטוונגר על סף פשיטת רגל והמטרה הייתה, על פי ההערכות, לנסות לייצב את הבנק בעזרת מימון מבנק אלרן. ביצוע העסקה נתקל בקשיים על רקע חילוקי דעות בין הרמן אלרן ואפשטיין לגבי תהליך העברת הבעלות, ובנק פויכטוונגר פנה לבית המשפט במטרה לכפות את המכירה. לאחר מספר חודשים ודיונים בבית המשפט הושגו הסכמות סופיות על ההעברה. זמן קצר אחר כך, בינואר 1967, כאשר התבררו ממדי החובות של בנק פויכטוונגר, בנק ישראל לקח על עצמו את ניהול הבנק והציבור הוזהר גם לגבי היציבות של בנק אלרן, אף שהבנק היה יציב. הפרסום הביא לבריחה של לקוחות ופגיעה קשה בבנק. פעילות בנק אלרן נמכרה אחר כך לבנק לאומי.

לבנק אלרן הייתה חברת בת - "אלרן השקעות", שהוקמה בשנת 1952, עם שותפים מבריטניה וארצות הברית, והשקיעה את הונה בניירות ערך (בעיקר מניות ואגרות ערך של חברות שונות) ובנדל"ן. ב-1963 הנפקו מניות החברה ב. בשנות ה-60 כבר ייצרה רווחים משמעותיים וחילקה דיבידנד נדיב. בדצמבר 1960 הוקמה חברת השקעות נוספות - "אלגר להשקעות" (כחברת בת של "אלרן השקעות"), שעסקה בהשקעה בחברות תעשייתיות, בין השאר השקיעה ב"חברה הישראלית לקופסאות פח" (לימים קניאל תעשיות) ו"מפעלי גומי מאוחדים". לאחר מכירת בנק אלרן, הרמן אלרן, שהיה אז כבר בן 75, שמר את השליטה בשתי חברות ההשקעה, ועסקיהן המשיכו לשגשג תחת ניהולו. בספטמבר 1993 מכרו יורשיו את השליטה בחברות לקבוצת הביטוח מגדל.

אלרן היה חבר בבני ברית ברמת גן וקונסול כבוד של סן סלוודור בתל אביב.

נפטר בגיל 95 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-1987
קטגוריה:ילידי 1892
קטגוריה:גרמנים
קטגוריה:פעילים ציונים
קטגוריה:גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:קרלסרוהה: אישים
קטגוריה:בנקאים