פרנטישק צ'לאקובסקי

פְרַנְטִישֶׁק לַדִיסְלַב צֶ'לַאקוֹבְסְקִי (בצ'כית: František Ladislav Čelakovský; ) היה משורר, בלשן, ומבקר ספרות צ'כי, מהדמויות הבולטות ב. יצירותיו הבולטות ביותר הן "הדים לשירים רוסיים" (Ohlas písní ruských) ו"הדים לשירים צ'כיים" (Ohlas písní českých).

קורות חיים
צ'לאקובסקי נולד ב לנגר וויטייך צ'לאקובסקי ולאשתו אנה. הוא למד בתיכון בצ'סקה בודייוביצה ולאחר מכן ב. הוא החל ללמוד פילוסופיה בפראג, אך בשל קשיים כלכליים עבר ללמוד ב בצ'סקה בודייוביצה, וסולק משם לאחר שהתגלה כי הוא קורא את כתביו של יאן הוס. הוא המשיך את לימודיו בלינץ ולאחר מכן באוניברסיטת קארל בפראג. במקום להתמקד בקורסי החובה, הוא למד באופן עצמאי בחוגים לשפות ולספרות. הוא נכשל במבחן בלוגיקה בשנת 1822 ומעולם לא קיבל תואר אקדמי.

צ'לאקובסקי התפרנס כמורה פרטי עד 1829. בזכות המלצתו של קארל אלויס וינריצקי, הארכיבישוף של פראג הטיל עליו לתרגם את יצירתו של אוגוסטינוס "עיר האלוהים". בין השנים 1829 ל-1842 שימש כמגיה ב"מגזין לאנשי הדת הקתוליים" (Časopis pro katolické duchovenstvo). החל מ-1833, היה עורך העיתון "פראז'סקה נוביני" בפראג, ופעל להעשיר את הידע הפוליטי והתרבותי של קוראיו. הוא הרחיב את המגזין "הדבורה הצ'כית" (Česká Wčela), כלל לראשונה מאמרים מעיתונות זרה שאינה בשפה הגרמנית, ופיתח קשרים עם  מחוץ למדינה. ב-1835 מונה לפרופסור לשפה וספרות צ'כית בפראג.

ב-26 בנובמבר 1835, מתח צ'לאקובסקי ביקורת חריפה בעיתונו על איומיו של הצאר הרוסי ניקולאי הראשון נגד המרד הפולני. השגרירות הרוסית בווינה התלוננה, וצ'לאקובסקי פוטר הן מתפקידו כעורך והן ממשרתו כפרופסור. במשך שנתיים התקיים רק מתרגומים ומתמיכתו של קארל אלויס וינריצקי. החל מ-1838 עבד כספרן עבור משפחת קינסקי. ב-1841 מונה לפרופסור לספרות סלאבית בוורוצלב, וב-1849 קיבל את אותה המשרה בפראג.

משפחה
פרנטישק לדיסלב צ'לאקובסקי נשא לאישה את מריה ונטובה בסטראקוניצה ב-2 בפברואר 1834, ונולדו להם ארבעה ילדים לפני שנפטרה מטיפוס הבהרות ב-1844. בשנה שלאחר מכן, נשא בפראג לאישה את אנטוניה רייסובה, שניהלה חליפת מכתבים עם הסופרת בוז'נה נימצובה. נולדו להם ארבעה ילדים נוספים. אנטוניה נפטרה בשנת 1852, וצ'לאקובסקי נפטר בפראג מאוחר יותר באותה שנה, ב-5 באוגוסט 1852. בצוואתו, מינה צ'לאקובסקי את ד"ר יוזף פרנטישק פריץ' לאפוטרופוס על ילדיו. נכדתו של צ'לאקובסקי, , הייתה מורה וסופרג'יסטית.

יצירותיו
סגנונו של צ'לאקובסקי מסווג לעיתים קרובות כקדם-רומנטיקה. הוא הושפע ממנהיגי "התחייה הלאומית הצ'כית" והשפיע עליהם, כמו גם על דמויות תרבותיות סלאביות אחרות. בין השנים 1821–1823, פרסם מספר שירים תחת שם העט הנשי ז'ופיה ינדובה, כדי להציג את רמת ההתפתחות הגבוהה של הספרות הצ'כית. המתרגם האנגלי ג'ון בורינג כלל אותה באנתולוגיה שלו לספרות צ'כית. צ'לאקובסקי השתמש לעיתים גם בשם העט מרציאן הרומוטלוק.

יצירותיו החשובות ביותר היו אוספי פולקלור סלאבי או שירים המבוססים על פולקלור זה.

ספרו "שירי עם סלאביים" (Slovanské národní písně; 1822-1827) הוא אוסף חשוב של שירי עם סלאביים.
 חלק 1 (1822) הוא אוסף של שירי עם בוהמיים, מוראביים וסלובקיים, והוא הוקדש ל.
 חלק 2 (1825), שהוקדש ל, מחולק לשני ספרים. הראשון ממשיך לכסות שירי עם בוהמיים, מוראביים וסלובקיים. השני מכיל שירי עם משפות סלאביות אחרות, כאשר המקור מופיע לצד תרגומיו של צ'לאקובסקי לצ'כית.
 חלק 3 (1827), שלא תוכנן במקור, כולל שירים שלא נכללו בשני החלקים הראשונים, והוא הוקדש לווק קראג'יץ'.
"הדים לשירים רוסיים" (Ohlas písní ruských; 1829): אוסף פואמות אפיות המבוססות על נושאים מהפולקלור הרוסי, ובמיוחד בילינות.

"הדים לשירים צ'כיים" (Ohlas písní českých; 1839): אוסף דומה המבוסס על נושאים מחיי היומיום בצ'כיה, עם זאת, במקום להתמקד בנושאים אפיים או הרואיים כמו ב"הדים לשירים רוסיים", רוב השירים כתובים בשפה פשוטה הרבה יותר, עם שורות דמויות פתגמים על חיי היומיום.

"חכמת העם הסלאבי בפתגמים" (Mudrosloví národa slovanského v příslovích; 1852): אוסף פתגמים סלאביים המסודרים לפי נושאים, המציגים את פילוסופיית החיים המסורתית של העמים הסלאביים.

בנוסף, פרסם צ'לאקובסקי תרגומים, ספרות מדעית בבלשנות סלאבית וספרי לימוד לשפה הצ'כית.

קישורים חיצוניים

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:משוררים צ'כים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים צ'כים
קטגוריה:מבקרי ספרות
קטגוריה:מתרגמי יוהאן וולפגנג פון גתה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קארל בפראג
קטגוריה:מתרגמים מרוסית
קטגוריה:מתרגמים מגרמנית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית
קטגוריה:ילידי 1799
קטגוריה:נפטרים ב-1852