בית פרחי

בית פרחי (בערבית: بيت فرحي) הוא בית מפואר שנבנה בשלהי המאה ה-18 בעיר העתיקה של דמשק, סוריה. המבנה נבנה עבור משפחת פרחי, משפחה יהודית חשובה מקהילת מגורשי ספרד, שזכתה למעמד בכיר במערכת המנהל והכספים של האימפריה העות'מאנית. הבית נחשב לאחד הדוגמאות המרשימות ביותר ששרדו לאדריכלות הביתית הדמשקאית, והוא ידוע בריבוי חצרותיו, בעיטורי העץ הצבוע והמוזהב ("עג'מי"), ברצפות השיש ובמזרקותיו. המבנה שימש כבית משפחת פרחי כאשר זו הגיעה לשיא כוחה, בין השנים 1780–1840 לערך, ובמאה ה-21 עבר עבודות שיקום חלקיות לקראת הפיכתו למלון בוטיק.

 רקע 
ההיסטוריה של בית פרחי קשורה קשר הדוק בהיסטוריה של משפחת פרחי, אחת המשפחות היהודיות הספרדיות החזקות בסוריה בתקופה העות'מאנית. המשפחה הגיעה לדמשק בשנת 1670 מקונסטנטינופול (בפי היהודים קושטא, כיום איסטנבול), שם השתקעה לאחר גירוש ספרד בשנת 1492.

 תיאור 
הבית שוכן ברובע היהודי של דמשק. חזיתו החיצונית פשוטה, בהתאם לדגם המקובל בבתי אמידים בדמשק, אשר הסתירו פנים מפואר מאחורי קירות פשוטים. הכניסה נעשתה באמצעות מסדרונות בזווית, כדי למנוע קו ראייה ישיר אל חללי הבית ולהגביר את ביטחונו.

בפנים, הבית ערוך סביב חמש חצרות, שכל אחת מהן שימשה לתפקודים חברתיים וביתיים שונים. החצר החיצונית ("בראני"), שיועדה לאורחים, נבנתה בסגנון אבלק, סגנון בנייה אוריינטלי המשלב אבנים לבנות ולבנים אדומות הטיפוסי לאדריכלות הדמשקאית. מעל הכניסה לאולם הקבלה הראשי הוצב כתב חקוק ומוזהב בעברית, ובו ברכה מתוך ספר דברים, מה שמעיד על זהותם היהודית של בני הבית.

אולמות הקבלה, ששימשו בהתאם לעונות השנה, עוטרו בעושר. קירותיהם ותקרותיהם שולבו עיטורי עץ צבוע, טיח מוגבה וכתובות. בחדר הידוע כ"חדר הוורוד" נכתבו בעברית ובארמית פסוקים שביקשו שפע, פריון וברכה מה' למשפחה. מוטיבים דומים ניכרים גם בבתי משפחות מוסלמיות ונוצריות בני התקופה בדמשק, מה שמעיד על שפה אמנותית משותפת שבה השתמשו בני הדתות השונות כדי להביע עושר, אמונה וזהות אתנית או דתית.

 היסטוריה 
בשנת 1812 ביקרו בבית הסטר לוסי סטנהופ ורופאה, ד"ר צ'ארלס לואיס מריון, שהביעו התפעלות מממדיו ומהדרו. מריון כותב: "משנכנסתי, הוכתה עיני בזוהר הקירות והתקרה, כמתיאורי ארמונות אגדה. אבנים יקרות מדומות, מראות, זהב וערבסקות כיסו כל פינה, ורצפתו הייתה פסיפס נאה. המקטרות בראשי ענבר, כוסות הקפה שבתחתיתן מסמר זהב ועליו הונח אמברגריס לבשם את המשקה, המפיות הרקומות, וצבעי השרבטים וריחם החזק – כל אלה תאמו את פאר הבית." בשנת 1873 צייר האמן הבריטי סר פרדריק לייטון אחת מחצרות הבית בציורו "קטיף האתרוגים" ("Gathering Citrons").

בשנת 2001 תואר הבית כ"מצוי במצב רעוע" ומחולק למגורים של משפחות אחדות. הבית נותר בידי משפחת פרחי עד 2004, אז נמכר לאדריכל הסורי חאכם רוקבי, שיזם תוכנית שיקום מקיפה במטרה להפוך אותו למלון בוטיק. העבודות נמשכו בשנים 2004–2011, עת הושהו עקב פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה.
ממוזער|253x253 פיקסלים|בית פרחי ב-2009

 שרידים מן התקופה הרומית 
במהלך השיפוץ נתגלו תחת הבית ובתוכו שרידים מהתקופה הרומית. בין היתר נחשפו קירות בנויים באבני גזית גדולות, ובהם קיר מזרח-מערב במרתף, שהתיישר עם "הרחוב הישר", שהיה חלק מתוכנית הרחובות הרומית של דמשק. קירות נוספים, בכיוון צפון-דרום, התגלו בחצר השירות ובחדרים סמוכים, אף הם בהתאמה לרשת הרחובות הרומית. הממצאים מעידים על מבנה ציבורי מונומנטלי שנבנה ברובע הדרום-מזרחי של העיר העתיקה, אזור שהידע הארכאולוגי עליו מוגבל. על פי הערכת החוקרים, מדובר במבנה ציבורי גדול שנבנה בין המחצית השנייה של המאה ה-1 לפנה"ס לסוף המאה ה-2 לספירה.

 ראו גם 
 ארמון עזם
 משרד ענבר
 יהדות סוריה

 קישורים חיצוניים 

 בית פרחי, בית יהודי בדמשק (Smarthistory)

 הערות שוליים 

קטגוריה:יהדות סוריה
קטגוריה:דמשק: מבנים
קטגוריה:בתי מגורים