דיוקן עצמי עם כובע עם נוצה

דיוקן עצמי עם כובע עם נוצה (באנגלית: Self-portrait, wearing a Feathered Bonnet) הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין (1606–1669), שנחתם ומתוארך לשנת 1635. היצירה צוירה באמסטרדם, זמן קצר לאחר שהאמן עבר אליה מליידן, בעיצומה של תקופה של שגשוג אישי ומקצועי. בציור נראה רמברנדט בלבוש תיאטרלי ודרמטי, כחלק ממסורת ה"טרוני" ההולנדית. כיום מוצגת היצירה באוסף מנזר באקלנד שבמחוז דבון, אנגליה.

 תיאור היצירה 
הציור הוא דיוקן עצמי חצי-גופי של רמברנדט, המתואר כהרפתקן עשיר לבוש בתלבושת פנטסטית. על ראשו כובע בד קטיפה מסוג "בונט", המעוטר בשתי נוצות יען בצבעים לבן וזהב, המחוברות לאבן חן מרשימה במרכז. הוא עוטה גלימת קטיפה סגולה קצרה, רקומה ברקמה מוזהבת ומעוטרת בתכשיטים. סביב צווארו מונח גורגט - צווארון מתכתי שנלקח משריון צבאי. על חזהו משתלשלת שרשרת זהב ממנה תלוי מדליון, ככל הנראה עשוי ממטבע ספרדי עתיק מסוג "ריאל" או "דובלוּן".

התאורה ביצירה דרמטית ותיאטרלית: האמן מואר באור חד שמדגיש את הצללים, והצל של הנוצות בולט מאחור על הקיר - מחווה משחקית המדגימה את שליטתו באפקטים של אור וצל. אף שהדיוקן חתום ומתוארך, וכולל את פניו המוכרות של רמברנדט, הוא אינו פורטרט רשמי אלא חלק ממסורת ציור דמויות מסוגננות.

 פרשנות והשוואות 
היצירה נחשבת לדוגמה אופיינית של טרוני - ז'אנר פופולרי באמנות ההולנדית של המאה ה־17, שבו הדמות אינה מזוהה בהכרח עם אדם מסוים אלא מהווה המחשה של טיפוס אנושי או דמות תיאטרלית. בציור זה, רמברנדט אינו מציג את עצמו כאמן אלא מגלם דמות מומצאת — אדם אמיד וראוותני, לבוש בלבוש מרהיב מתקופות שונות. סגנון זה איפשר לאמנים להדגים יכולות טכניות גבוהות בציור טקסטיל, מתכת, תכשיטים, עור אנושי ותאורה.

רמברנדט הרבה להשתמש בדיוקנו העצמי כמרחב ניסיוני: תיעוד, חקירה של רגשות, או אמצעי להמחשת יכולותיו. הפורטרט נחשב על ידי החוקרים לדוגמה מוקדמת יחסית של יצירותיו בתחום זה.

 תולדות הבעלות והייחוס 
הציור נרכש במאה ה־18 על ידי יוזף ונצל, נסיך ליכטנשטיין (1696–1772), והיה חלק מאוספי בית ליכטנשטיין בווינה ובוואדוץ. הוא הוצג בלוצרן בשנת 1948 כחלק מתערוכה של אוצרות האוסף. בהמשך עבר לידי סוחר האמנות אדוארד ספילמן בלונדון, ונרכש על ידי הברון הרולד סמואל מוויק קרוס (1912–1987). לאחר מותו, נתרם הציור על ידי עיזבונה של ליידי סמואל ל־National Trust בשנת 2010.

במהלך השנים הוטלו ספקות על ייחוס הציור לרמברנדט עצמו. ב־1968, טען ההיסטוריון הורסט גרסון כי ייתכן שצויר על ידי תלמידו חוברט פלינק. עם זאת, ניתוח מדעי נרחב שנערך בשנים 2013–2014 במכון המילטון קר בקיימברידג' אישש את מקוריות היצירה.

הבדיקות כללו צילום תת־אדום, רנטגן, צילום באור חודר וצילומי תאורה צידית, לצד ניתוח הפיגמנטים והחומרים. החתימה אותרה כשכבת צבע מקורית, ושינויים בקומפוזיציה, כגון מיקום שונה ליד, העידו על תהליך עבודה אותנטי ולא העתק. אם כי ייתכן שהנוצות בכובע צוירו על ידי עוזר, היצירה בכללה נחשבת כיום לעבודה מקורית מידיו של רמברנדט. בשנת 2013 הוכרזה ככזו על ידי החוקר ארנסט ואן דה וטרינג, ונכללה בקורפוס הרשמי של יצירותיו.

 עותקים והשפעה 
נכון לעשור האחרון, ידועים לפחות שלושה עותקים של היצירה: אחד בגלריה הלאומית לאמנות עתיקה בארמון ברבריני ברומא, אחד בויסבאדן, ואחד שהיה בעבר באוסף קוק, בדאוטי האוס שבריצ'מונד. העובדה שהדיוקן אינו מבוסס על ציור מוכר אחר מצביעה על כך שמדובר בפרוטוטיפ (אב־טיפוס), ולא בעותק בעצמו.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:דיוקנאות גברים