רדיו ברלין בערבית

רדיו ברלין בערבית (בערבית: إذاعة برلين العربية) היה תחנת שידור דוברת ערבית שהוקמה באופן רשמי ב-7 באפריל 1939 בבירת גרמניה, ברלין, בתמיכה ישירה ממשרד התעמולה הנאצי בראשות יוזף גבלס.

 הקמת התחנה 
התחנה הוקמה ביוזמה ובתכנון של העיתונאי ואיש התקשורת העיראקי יונס בח׳רי. תחנה זו הייתה חלק ממיזם תעמולה שהשיקה גרמניה הנאצית במטרה לפנות לעמים דוברי הערבית ולהשפיע על דעת הקהל הערבית במהלך מלחמת העולם השנייה. מטרת התחנה הייתה להתחרות בהשפעה התקשורתית של בריטניה וצרפת במזרח התיכון ובצפון אפריקה, באמצעות שימוש בשפה הערבית ובשיח לאומי ודתי.

רדיו ברלין בערבית נחשב למיזם תקשורתי יוצא דופן בעולם הערבי, שכן זו הייתה הפעם הראשונה שבה מדינה זרה פנתה לעמים הערביים בשפתם במסגרת מהלך פוליטי רחב. הוגים כדוגמת מוחמד מהדי אל-ג'וואהירי ו ראו בתחנה מקור לביטוי קולם של קבוצות מודרות ומוזנחות בחברה, בעוד אחרים סברו כי שימשה בעיקר כלי תעמולה גרמני בתקופת השלטון הנאצי.

למרות הביקורת שהוטחה בתחנה, יש שסיפרו כי ברדיו ברלין בערבית השדרן יונס בח'רי פנה לגבלס בבקשה לפתוח את השידורים בפסוקים מהקוראן. גבלס היסס והעביר את הבקשה לאישורו של היטלר, שאישר אותה לבסוף. מהלך זה נחשב באותה תקופה לחריג במיוחד באמצעי תקשורת מערביים.

 הרקע הפוליטי 
בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה, התגבר המאבק התקשורתי בין המעצמות הקולוניאליות באירופה בראשן בריטניה, צרפת, איטליה וגרמניה, שכל אחת מהן ניסתה להשפיע על דעת הקהל הערבית באמצעות הקמת תחנות שידור ייעודיות. איטליה פתחה בשנת 1934 את "רדיו בארי" (Radio Bari) ששידר בערבית. בריטניה הגיבה במהלך 1936–1938 באמצעות שירות השידור של פלשתינה (א"י) (PBS) ובתחילת 1938 באמצעות ה-BBC בערבית. בשנת 1939 הצטרפה גרמניה עם "רדיו ברלין" בערבית, ששימש כלי תעמולה מכוון לקהל הערבי, במיוחד לאוכלוסיות שהתנגדו לשלטון הקולוניאלי הבריטי והצרפתי.

 הרקע התקשורתי 
בתקשורת הערבית ניכר היה ששירות השידור של פלשתינה (א"י) (PBS) היה חלק מתופעה רחבה יותר — עלייתו של הרדיו הרשמי ככלי למודרניזציה, לעיצוב תודעה ציבורית ולהפצת מסרים פוליטיים ברחבי המזרח התיכון. משטרים כמו המצרי, הירדני והסורי אימצו מודלים דומים בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. PBS סיפקה דוגמה מוקדמת לאופן שבו ניתן לנצל את הרדיו למטרות חינוכיות, לאומיות ופוליטיות.

שידורי ה־BBC בערבית החלו ב־3 בינואר 1938, והיוו את שירות השפות הזרות הראשון של ה־BBC. שירות השידור של פלשתינה (א"י) החל לפעול כשנתיים קודם לכן, ב־30 במרץ 1936 ושידר בערבית, באנגלית ובעברית.  (Near East Broadcasting Station / Sharq al-Adna) היה תחנת שידור שונה לחלוטין ממנו: היא הוקמה על ידי בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה, החלה לשדר בערבית מיפו ב־1941/1942, ומאוחר יותר המשיכה את פעילותה מקפריסין.

 תפקידה התעמולתי והאידאולוגי של התחנה 
יונס בח'רי ייסד את התחנה בתמיכתו הישירה ובברכתו של המשטר הנאצי, שהיה הקול המרכזי בה. את שידוריה פתחה התחנה במשפטו הידוע של בח'רי: "כאן ברלין, דרישת שלום לערבים", משפט שהפך מאוחר יותר לכותרת ספרו שנכתב בשמונה חלקים. התחנה אימצה שיח לאומי ערבי שקרא למהפכה ולשחרור מהקולוניאליזם האירופי, לצד האדרת ההתנגדות הערבית וקישור בין מאבק זה לבין מטרות גרמניה הנאצית במלחמה נגד בעלות הברית.

שידורי התחנה נפתחו בקריאת פסוקים מן הקוראן, ולאחריהם שודרו שירים לאומיים נלהבים ונאומים פוליטיים אנטי-בריטיים ואנטי-צרפתיים. יונס בח'רי התעקש לשלב את הקוראן בשידורים – צעד יוצא דופן בתקשורת המערבית של אותה תקופה – והיטלר אישר זאת לאחר שבח'רי הסביר לו את חשיבות הדת בקרב הציבור הערבי.

 הדמויות הערביות שהשתתפו בתחנה 
בכתיבת תוכניות והגשתן בתחנת רדיו ברלין בערבית השתתפו מספר דמויות בולטות מהעולם הערבי, וביניהן:

 אל-חאג' אמין אל-חוסייני, המופתי של ירושלים, ששהה בברלין במהלך המלחמה.
 , הדרשן המרוקאי הידוע, שתרם לגיבוש השיח הדתי נגד הקולוניאליזם.
 , ההוגה והפוליטיקאי הלבנוני.

כל הדמויות הללו השתמשו בתחנה כפלטפורמה להעברת מסרים תעמולתיים שנועדו לחזק את התודעה הלאומית והאסלאמית בעולם הערבי ולגייס תמיכה במאבק נגד שליטה זרה.

 תגובת הציבור ומדיניות המעצמות הזרות כלפי התחנה 
התחנה זכתה לפופולריות רבה בעולם הערבי, במיוחד במצרים, עיראק, אלג'יריה ומרוקו. על פי דיווחים, המלך פארוק הראשון נהג להאזין לה בחשאי כדי ליצור קשר לא ישיר עם ההנהגה הגרמנית. שידורי התחנה הועברו בסגנון נלהב ועממי, שהתקרב לשפת הרחוב הערבית, ובכך הצליחו לפנות לקהל רחב יותר ולהיות אפקטיביים במיוחד בקרב שכבות העם. זאת, בניגוד לשידורי ה-BBC בערבית, שהתאפיינו בסגנון רשמי ומעודן יותר ופנו בעיקר לאליטה המשכילה.

התחנה עוררה דאגה ניכרת בקרב המעצמות הזרות, ובראשן בריטניה, שהורתה לאסור על האזנה לשידוריה. רשויות הביטחון אף קיבלו הנחיה לעצור כל מי שייתפס מאזין לתחנה בביתו — צעד המעיד על החשש מהשפעתה הציבורית הגוברתו.

 פעילות ריגול בתוך התחנה 
בספר זיכרונותיו "כאן ברלין! דרישת שלום לערבים! "חשף יונס בח'רי ניסיון ריגול פנימי בתחנה. אחד השדרנים, ד"ר זכי כראם, הבריח מידע סודי דרך הקונסוליה הטורקית בווינה. בתיאום עם שירותי הביון הגרמניים בפיקוד האדמירל וילהלם קנריס, סוכלה הפעולה: התיק שבו השתמש הוחלף בחשאי בתוכן מזויף, והוא נשלח בשקט לטורקיה מבלי להיעצר – כדי לשמור על סודיות המבצע. מקרה זה חשף שהתחנה שימשה גם זירה למאבקי ריגול בינלאומיים.

 ניסיון ההתקרבות של גרמניה לערב הסעודית 
גרמניה הנאצית ניסתה לקדם יחסים מדיניים עם ערב הסעודית באמצעות תעמולה מכוונת ששודרה ברדיו ברלין בערבית. היטלר ביקש להתקרב למלך עבד אל-עזיז אבן סעוד על ידי הבעת תמיכה גלויה בעניין הפלסטיני ובהתנגדות לקולוניאליזם, בעיקר הבריטי. אך ניסיונות ההתקרבות נותרו בגדר מהלך תעמולתי בלבד ולא התפתחו לכדי שיתוף פעולה מדיני או צבאי ממשי.

 סוף התחנה וגורלו של יונס בח'רי 
עם כישלונו של מרד רשיד עלי אל-כילאני בעיראק, שהתמיכה בו הייתה בולטת בשידורי התחנה, הודח יונס בח'רי מניהול התחנה. את מקומו תפס עבד א-לטיף אל-כמאלי, עד לסיום שידורי התחנה באופן סופי בשנת 1945 עם נפילת ברלין וסיום המלחמה.

לאחר המלחמה שב בח'רי לעיראק, ונע בין פעילות תקשורתית לפוליטית. הוא נאסר למשך שבעה חודשים על ידי עבד אל-כרים קאסם, ובמהלך תקופה זו כתב את ספרו "שבעה חודשים בבתי הכלא של קאסם". בהמשך דרכו פתח מסעדות בבגדאד ונדד בין ביירות, פריז, כווית ואבו דאבי, תוך שהוא ממשיך לכתוב בעיתונים שונים. הוא הלך לעולמו בבגדאד בשנת 1979 ונקבר בשקט, ללא טקס רשמי, חרף פרסומו הרב. סוכנויות הידיעות הבינלאומיות, בהן סוכנות הידיעות הצרפתית ורויטרס, הסתפקו בידיעת קצרה על מותו.

 קישורים חיצוניים 
  (בערבית)
  (בערבית)
  (בערבית)

 Berliner arabischer Rundfunk (בגרמנית)

 הערות שוליים 

קטגוריה:תחנות רדיו בערבית