המרחק מהירח

המרחק מהירח (באנגלית: Lunar distance; בקיצור: LD) הוא המרחק בין מרכז כדור הארץ למרכז הירח. פעמים רבות נעשה שימוש במונח כיחידת מידה בקרב אסטרונומים (LD - ). המרחק הממוצע הוא כ-385,000 קילומטר, או 1.3 שניות אור. המרחק הוא פי 30 מקוטר כדור הארץ. יחידת המידה משמשת לתיאור המרחקים מגופים קרובי ארץ, אך משמעותית גם בתורת היחסות הכללית.

 המרחק 
המתמטיקאי האנגלי ארנסט ויליאם בראון פיתח משוואה טריגונומטרית על בסיס מראה הירח משני צידי כדור הארץ. לפי המשוואה המרחק הוא בין 384,399 ק"מ ל-385,000.6 ק"מ. המרחק בין כדור הארץ לירח יחסי ותלוי במסלול הירח סביב כדור הארץ ומיקומו (אפסיד).

יאן מיאוס, אסטרונום בלגי, שהתמחותו הידועה היא בחישוב תנועות ומסלולים של גרמי שמים שונים, ביסס את הנתונים הבאים על פי 1500 לפנה"ס עד 8000 לספירה:
 המרחק המקסימלי: 406,719 ק"מ ב-7 בינואר 2,226.
 המרחק המינימלי: 356,352 ק"מ ב-13 בנובמבר 1,054.

מרכז|ממוזער|600x600 פיקסלים|נקודה שעוברת במהירות האור בין כדור הארץ לירח בזמן אמת (1.255 שניות לאורך 384,400 ק"מ)

 היסטוריה 
עד 1950, המחקרים הידועים ביותר בתחום היו של האסטרונומים והמתמטיקאים היוונים אריסטרכוס מסאמוס והיפרכוס. היפרכוס חקר את תנועת הירח ואישר את הערכים המדויקים עבור שתי תקופות של תנועתו, בעוד שאריסטרכוס העריך את יחס המרחקים בין הארץ לירח ולשמש. הערכתו של היפרכוס הייתה שהמרחק המקסימלי מהירח הוא 409,000 ק"מ. בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, יצאו מחקרים חדשים בנושא, המשתמשים בעיבוד ומידול ממוחשב.

הניסוים המרכזיים בנושא התרחשו באמצעות רדאר (יחס אות לרעש), אף על פי שהיו בלתי מדויקים. בשנות ה-60 החלו ניסויים בלידאר, טכנולוגיית מדידת מרחק על ידי הארת המטרה בקרן לייזר, ומדידת הזמן שלוקח לקרן האור לחזור למקלט. ניסויים בקרן לייזר נעשו בעיקר על ידי ברית המועצות במצפה הכוכבים האסטרופיזי של חצי האי קרים .

במאה ה-21 החלו להשתמש במערכות מודרניות של צילום ו-GPS על מנת לשער את קביעת המרחק לירח.

 הערות שוליים 

קטגוריה:יחידות מידה: אורך