אימפריית הכאב: ההיסטוריה הסודית של שושלת סאקלר

אימפריית הכאב: ההיסטוריה הסודית של שושלת סאקלר (באנגלית: Empire of Pain: The Secret History of the Sackler Dynasty) הוא ספר עיון משנת 2021 מאת פטריק ראדן קיף. הספר בוחן את ההיסטוריה של משפחת סאקלר, לרבות הקמת פרדו פארמה, תפקידה בשיווק תרופות ומעורבותה המרכזית במגפת האופיואידים. הספר התבסס על מאמרו של קיף משנת 2017 ב־The New Yorker, שכותרתו "The Family That Built an Empire of Pain".

 תקציר 
האחים ארתור, מורטימר וריימונד סאקלר היו בני למהגרים יהודים שגדלו בברוקלין. שלושתם הפכו לרופאים, אך הבכור, ארתור, גילה כישרון יוצא דופן בפרסום, ושילב את תחומי העניין שלו בכך שהצטרף – ולימים רכש – את סוכנות הפרסום הרפואית William Douglas McAdams Inc, שחלשה על פרסום תרופות לרופאים. על אף ניגודי עניינים רבים, ארתור הסתיר את מעורבותו באמצעות שימוש בבני משפחה ובמכרים כ"חזיתות" לחברות שונות. במקביל, הוא ואחיו תרמו תרומות פילנתרופיות נרחבות, ובהן מלגות ותרומות למוזיאונים. בהמשך התרחקו האחים; כשארתור מת ב־1987, עזבונו המורכב חולק בין יורשיו ובני משפחתו, ולאחר סכסוכים משפטיים ילדיו מכרו את מניותיהם ב־Purdue Frederick לדודיהם מורטימר וריימונד.

מורטימר וריימונד השקיעו במחקר בתחום האופיואידים, השקעה שהובילה לפיתוח אוקסיקודון. הם החילו את טכניקות השיווק שפיתח ארתור לקידום התרופה, כולל לובינג פוליטי ופנייה ישירה לרופאים. התרופה נחלה הצלחה כלכלית מהירה, אך במקביל התרבו מקרים של שימוש לרעה והתמכרות. ב־2010 הופסקה גרסת התרופה המקורית והוחלפה בגרסה "בלתי ניתנת לריסוק", שהובילה לירידה במכירות ולעלייה בשימוש בהרואין, תופעה שיוחסה לעיתים לתוצאות עקיפות של משבר האופיואידים. עם הצטברות התביעות נגד פרדו, פעלו בני משפחת סאקלר לבודד עצמם מאחריות ציבורית וכלכלית, תוך סירוב להתראיין והמשך הענקת בונוסים נדיבים לעצמם.

בשנת 2017, בעקבות סדרת תחקירים וקמפיין ציבורי בהובלת הצלמת נאן גולדין, התגבשה סטיגמה סביב שם סאקלר, ומוסדות תרבות והשכלה רבים סירבו לקבל תרומות מהמשפחה.

במהלך ההליכים המשפטיים, נעשה שימוש בפשיטת רגל של פרדו פארמה כדי להגן על הונם האישי של בני המשפחה. בני המשפחה טענו כי לא ידעו על פרקטיקות שיווק מטעות וכי המשתמשים שפיתחו התמכרות היו "מכורים מראש".

 ביקורות 
מגזין New York ציין שהספר שונה מסיקורים אחרים על משפחת סאקלר בכך שהוא מתמקד בעיקר כ"היסטוריה משפחתית". זכרי זיגל, ב־The New Republic, כינה את הספר "תיעוד חשוב של חמדנות פרטית שאיפשרה ממשלה מושחתת". Publishers Weekly תיאר את הספר כ"סקירה מרשיעה" של מעורבות המשפחה במשבר האופיואידים. ב־Literary Review כתבה ג'ואנה וולטר כי קיף "שוזר במיומנות את כל החוטים כדי להביא בפנינו את הסאגה המפחידה כולה... ובסיכומה מתקבלת עלילת פשע מסעירה".

הספר זכה ב־2021 בפרס ביילי גיפורד לספרי עיון ובפרס Goodreads בקטגוריית היסטוריה וביוגרפיה, הגיע לרשימה הקצרה לפרס ספר העסקים של השנה של Financial Times ומקינזי, ונכלל ברשימה הארוכה לפרס אנדרו קרנגי למצוינות בספרי עיון לשנת 2022. הספר נכלל גם ברשימת "10 הספרים הטובים ביותר של 2021" של The Washington Post.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי 2021