גליליה פלוטקין

גליליה פלוטקין קטינקא (10 במאי 1917 – 12 ביוני 2019) הייתה צלמת וקרטוגרפית ישראלית. צלמת האוויר הראשונה של היישוב היהודי בארץ ישראל.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייה 
גליליה נולדה במושבה יבנאל, בתם של יהודית (צירולניק) ושל ברוך קטינקא ולה אח בכור, שמואל קטינקא, קצין בצבא הבריטי ומהנדס, שנישא ליהודית צוויג בתו של עורך הדין אגון מיכאל צוויג, ואחות ניצה רן-קליין. אמה הייתה טוענת רבנית (חילונית) לנשים עגונות, אביה היה מבוני ארץ ישראל.

בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, היו הוריה בדרכם לסוריה, שם הוצב אביה, אשר שירת אז כקצין בצבא העות'מאני. התוכנית הייתה ללדת בדמשק, אך כאשר הגיעו לצמח החלה האם ללדת. האם המשיכה ליבנאל, שם נולדה התינוקת ונקראה גליליה על שם הגליל.

כנערה גרה עם משפחתה בירושלים. בגיל 12 קיבלה אקדח מאביה מתנה לבת המצווה. בגיל 15 עברה קורס מפקדים בארגון "ההגנה", שם הדריכה גפירים ופיקדה על עמדות של הארגון. בתיכון למדה בגימנסיה רחביה בירושלים, שם התחברה עם רות דיין.

 חיים בוגרים 
עם סיום הלימודים הצטרפה לגרעין קיבוץ ארצישראלי ג' של השומר הצעיר שישב בעין הקורא ועבדה אצל איכרי ראשון לציון בעבודות שונות. איתה בגרעין היה יחיעם ויץ (1946-1918) שנהרג מאוחר יותר בליל הגשרים ועל שמו נקרא קיבוץ יחיעם. ויץ היה בן-דודו של ס. יזהר, אשר פגש אותה בתקופה זו והתאהב בה נואשות. דמותה כאהובה הבלתי מושגת מופיעה בשני ספרים שכתב.

בין השנים 1936 ל־1938 גרה בקיבוץ יחיעם. לאחר מכן השתתפה בייסוד מצפה גבולות. משם עברה לקיבוץ חצור שהייתה ממקימיו.

בשנת 1943 נישאה לגיורא בן-יהודה, אשר היה עמה בין חברי גרעין ג' ובין מייסדי גבולות. לזוג נולד בן, נמרוד.

ב-1944, לקראת פרוץ מלחמת העצמאות, היא הייתה חלק מארגון שאסף מידע על כפרים ערבים בארץ ישראל כהכנה למלחמה. במהלך המרד הערבי, שימשו הכפרים מוקדי יציאה ומקומות מסתור עבור כנופיות חמושות שפעלו נגד היישוב היהודי בארץ ישראל. הכפרים סיפקו לאותן כנופיות מחסה, כסף ומזון, ורבים מהפורעים היו תושבי אותם כפרים. הארגון אסף מידע אודות דרכי הגישה לכפר, מקומות מסתור בסביבתו, מקורות המים ומבנה הכפר, וכן איתר נקודות תצפית אפשריות. לאחר מכן רוכזו כל הנתונים בתיק מודיעיני למקרה בו יהיה צורך לפעול נגד הכפר או נגד הכנופיה שפעלה ממנו.

לצורך איסוף מידע הייתה גליליה יוצאת עם הקרטוגרף גרשון פלוטקין למשימות צילום אווירי של כפרים ערביים שונים. הטיסות המריאו משדה התעופה בלוד. על מנת לקבל אישור טיסה מהבריטים, טרם קום המדינה, היא דאגה לאישור רפואי המציין כי בנה התינוק חולה אסתמה ולכן הטיסה בגובה נמוך תועיל לבריאותו. במהלך הטיסות הללו נהגה פלוטקין לצלם מהאוויר כפרים ערביים כשראשה ומחצית גופה העליון מוטה אל מחוץ למטוס. הטייס בטיסות הללו היה פנחס בן-פורת.

בנוסף לביצוע הצילומים, עבדה גליליה גם במחלקה הטכנית של גוף הטופוגרפיה בארגון ההגנה. סרטי הצילום הועברו לדירה שהייתה מתחת לאחד מבתי "מעונות העובדים" בתל אביב, בו עבדו על שירטוט המפות שנעשו מצילומי האוויר בתהליך מיוחד. התהליך שהומצא על ידי גרשון פלוטקין כלל מעין "פנס קסם" שהוקרן על גבי נייר שקוף בגודל הרצוי של המפה, ככה יכלו במחלקה הטכנית לשרטט את ההגדלה ולשכפל אותה על ידי העתקי אור. הפנס היה מורכב מעדשות שייצר פרופסור עמנואל גולדברג אשר המצאותיו היוו בסיס מאוחר יותר לחברת האלקטרואופטיקה אל-אופ.

בשנת 1946 התגרשה מבן-יהודה. בשנת 1947 נסעה עם גרשון פלוטקין לניו יורק שם למד. הם חיו בארצות הברית עד 1948 ואז חזרו לישראל וגרו בתל אביב ליד הוריה.

פלוטקין עסקה בשרטוטי מפות של ארץ ישראל, הייתה מציירת מפות מהבית. בהמשך הייתה סוקרת ועסקה בסקרים.

ב-1964 סיימה תואר ראשון מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.

 חיים אישיים 
ב־1943 נישאה לגיורא בן־יהודה (1917 – 2003). לזוג נולד בן, נמרוד. הם התגרשו ב-1946.

החל מ-1948 הייתה נשואה לגרשון פלוטקין (1917 – 1992) במאי ושחקן בתיאטרון הבימה וקרטוגרף בארגון "ההגנה".

התגוררה בתל אביב. היא נפטרה ב-2019, בגיל 102, ונקברה בבית העלמין בקיבוץ חצור.

 ספרים ומחקרים 
 אבלסון רבקה, פלוטקין גליליה, "דימונה, התפתחות חברתית וכלכלית", משרד השיכון - המחלקה למחקר כלכלי וחברתי, תשכ"ט
 פלוטקין גליליה, פלוטקין גרשון, "מפת ישראל וסיני ערוכה ומשורטטת בידי ג. וג. פלוטקין", ירושלים, 1958
 גליליה פלוטקין, נעמי גלקשטין, "תנאי המגורים המצויים והרצויים של תושבי תל אביב-יפו", עירית תל אביב, המשרד לתוכנית-אב, 1966
 אריאל משה (ריכוז הסקר ועבודת שדה), פלוטקין גליליה (כותבת הדו"ח), "סקר תוכניות פנסיה לעצמאיים והרגלי חסכון", משרד האוצר - רשות החסכון והביטוח, בנק ישראל, 1967

 בספרות 
דמותה מופיעה בספרו הראשון של ס. יזהר "אפרים חוזר לאספסת" בתור דמות של אהובה רחוקה ובלתי מושגת. יזהר חוזר אל דמותה בספרו האחרון "מלקומיה יפהפיה".

 פרסים 
בשנת 2012 העניקה ועדת האמנות החזותית של מפעל הפיס, מענק לאמנים: גליליה פלוטקין, מרגוט שדה, בוריס כרמי, ערי גלס וורנר בראון לביצוע פרויקט על "הכפר הערבי בישראל עד אמצע המאה העשרים".

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:צלמות ישראליות
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:בוגרות גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרות השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:חצור (קיבוץ): אישים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראליות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אישים הקבורים בחצור (קיבוץ)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2019
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019