מרדכי רובינשטיין

מרדכי (מוטי) רובינשטיין (1936 – 26 באפריל 2020) היה איש עסקים ויזם ישראלי, בן הדור השני למשפחת רובינשטיין, ומייסד חברת הדיור המוגן "בית הזהב".

 ביוגרפיה 
רובינשטיין נולד בשנת 1936. סבו, שעל שמו הוא נקרא, מרדכי רובינשטיין, היה סוחר ובעל בית חרושת בפולין שעלה לארץ ישראל ב-1924. אביו של מוטי, אהרן, הקים בשנת 1931 יחד עם אחיו אברהם רובינשטיין את חברת הבנייה המשפחתית "רובינשטיין ושות'". אחיו של מוטי היו פרופ' אמנון רובינשטיין, שכיהן כשר וכחבר כנסת והיה חתן פרס ישראל, וגיורא רובינשטיין. מצעירותו, הוכשר על ידי אביו למלא תפקידי ניהול בחברה המשפחתית.

בשנות ה-70 התגורר רובינשטיין בארצות הברית. בשנת 1976, נחשד יחד עם אביו ואחיו גיורא בהעלמת מס ובהחזקת כספים והשקעות בחו"ל. בשנת 1979 הצטרף למועצת המנהלים של חברת עסיס. בשנת 1980 רכש עם אביו מניות בחברת ההשקעות "לנדקו", שהחזיקה במניות "עסיס", והשניים הפכו לבעלי עניין בחברה. משפחת רובינשטיין רכשה את השליטה ב"לנדקו" בשנת 1971 והנפיקה אותה בבורסה לניירות ערך בתל אביב בשנת 1978.

 הסכסוך המשפחתי והדרך העצמאית 
בראשית שנות ה-80 התגלע סכסוך עסקי חריף בין שני ענפי המשפחה. כחלק מהסכסוך, פרש רובינשטיין בשנת 1982 מתפקידו בחברת הבנייה המשפחתית, "רובינשטיין בע"מ", אך הותיר בידיו את חלקו במניות החברה. הוא פנה לדרך עסקית עצמאית והתמנה ליו"ר מועצת המנהלים של חברת ההשקעות "ישפרו", בשותפות עם קבוצת ריגר-פישמן. שנה לאחר מכן, ב-1983, הקים עם בן דודו יואב רובינשטיין את חברת "גיל הזהב בע"מ", שהתמחתה בתחום הדיור המוגן.

הסכסוך המשפחתי הגיע לסיומו בחלוקת נכסים, במסגרתה ענף משפחתו של אברהם קיבל את עסקי הבנייה, בעוד ענף משפחתו של אהרן קיבל את חברת "לנדקו". בשנת 1984, העביר מרדכי את מניותיו בחברת "רובינשטיין בע"מ" לידי דודו אברהם וילדיו, ובתמורה קיבל מניות נוספות ב"לנדקו", שהפכו אותו למחזיק בלמעלה מ-20% מהחברה. ב-1985, באמצעות "לנדקו", רכש את חלקו של אביו במלון אסטוריה בתל אביב והעביר את ניהולו לרשת מלונות בזל, שהייתה גם היא בבעלות "לנדקו". כעבור שנה, לאחר שהמלון צבר הפסדים, העמיד אותו רובינשטיין למכירה. באותה שנה, פנה רובינשטיין למבקר המדינה בתלונה נגד אחיו אמנון, שכיהן אז כשר התקשורת, בטענה כי הוא ממשיך להיות מעורב בניהול החברה המשפחתית, למרות שהעביר רשמית את מניותיו לאשתו.

 התמקדות בחברת "בית הזהב" 
בעקבות הפסדים שצבר, חיסל רובינשטיין בין השנים 1986–1988 את מרבית השקעותיו בחברות "ישפרו" ו"לנדקו" והתפטר מחברותו בדירקטוריונים של "עסיס החזקות" ו"מן תעשיות". בשנת 1989, החליט להתמקד בתחום הדיור המוגן וניסה לגייס הון באמצעות הנפקת חברת "בית הזהב" (לשעבר "גיל הזהב") בבורסה בתל אביב. נכסה המרכזי של החברה היה פרויקט "בית גיל הזהב" בתל אביב, שכלל כ-300 יחידות דיור לקשישים וזכה להצלחה רבה. לאחר ההנפקה, החזיק רובינשטיין, יחד עם שותפיו חיים בר-זיק ויצחק זאוברמן, ב-88% ממניות החברה. ב-1991, לאחר שרכש את חלקו של בר-זיק בחברה, דורג רובינשטיין במקום ה-44 ברשימת עשירי ישראל, ושנה לאחר מכן הוערך הונו בכ-7.6 מיליון דולר.

בשנת 1997, אושרו לרובינשטיין הלוואות בתנאים מועדפים מחברה-בת של "בית הזהב". באותה עת שימש בנו, גולן, כמשנה למנכ"ל. בשנת 2006 חתמו הוא ובנו ארנון על הסכם הצבעה משותף עם קבוצת משקיעים בראשות יונל כהן, שרכשה 27% ממניות "בית הזהב". ב-2009 העביר לילדיו גולן ומיה את מרבית מניותיו בחברה והותיר בידיו רק 1.25% מהמניות.

 חיים אישיים 
רובינשטיין היה נשוי לורדה, ואב לארנון, גולן ומיה. בנו, גולן רובינשטיין, החל לעבוד לצידו בשנת 1998, וב-2002 החליף אותו כמנכ"ל החברה המשפחתית.

בנוסף לפעילותו העסקית, היה רובינשטיין אספן אומנות חובב וחבר בחבר הנאמנים של מוזיאון תל אביב לאמנות, וכן התנדב בהמשמר האזרחי.

רובינשטיין נפטר ב-26 באפריל 2020 והובא למנוחות בבית העלמין ירקון.

 הערות שוליים 

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:יזמי נדל"ן ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020