כריסטופר קולומבוס בפני מועצת סלמנקה

כריסטופר קולומבוס בפני מועצת סלמנקה  הוא ציור שמן על בד של עמנואל לויצה, אמן גרמני-אמריקאי. הציור מצוי באוסף מחלקת הציורים במוזיאון הלובר, פריז, תחת מספר הרישום RF 2012 2. כיום אינו מוצג לקהל.

 תיאור היצירה 
הציור מתאר את הסצנה בה הופיע כריסטופר קולומבוס בפני מועצה של חכמים ואנשי כמורה, שנאספו בשנת 1486 במנזר סן אסטבן בסלמנקה, לבקשתו של המלך פרננדו השני, מלך אראגון. המועצה התכנסה על מנת לבחון את הצעותיו של קולומבוס למסע ימי מערבה במטרה להגיע להודו. לויצה מייצג את הרגע הזה באורח דרמטי, בהתאם לסגנון ההיסטורי בן המאה ה-19 שהיה רווח באירופה ובארצות הברית. הקומפוזיציה כוללת קבוצת דמויות המסודרות סביב קולומבוס, הניצב במרכז, ודגש חזותי ניתן להבעות הפנים והלבוש ההיסטורי, לצד טיפול קפדני באור וצל.

הציור מהווה דוגמה מוקדמת לסגנון אסכולת דיסלדורף, שבו ניכרת רמת גימור גבוהה ונושאים הרואיים. לויצה בחר למקם את קולומבוס בצדה השמאלי של קומפוזיציה מרובעת, כשהוא עומד באור, לבוש בלבן, בקצה שולחן ארוך המכוסה במפה אדומה ועליו ספרים כבדים. בצדו הימני של השולחן יושבים שלושה נציגים דתיים: קרדינל, בישוף נושא מיטרה ונזיר, כשמאחוריהם שני בוחנים נוספים בגבם לצופה, המוצבים בצל ובכך סוגרים את הפינה הימנית של הקומפוזיציה. צופה נוסף יושב במרכז, בין קולומבוס לבין הכנסייה, במצב המאזין ונראה פתוח לשכנוע. במרכז השולחן ממוקם שעון חול, שמסמל את תחושת הדחיפות. ניגוד זה שבין האור שבו מצוי קולומבוס לבין הצל שבו נתונים יריביו, מרמז על עמדותיהם המנוגדות בדיון.

פרשנות
לויצה בחר להטעין את הקומפוזיציה במשמעויות סמליות ברורות. קולומבוס מוצב בקצה השמאלי של שולחן ארוך, כשהוא עומד זקוף ולבוש בלבן, בצד המואר של החדר – מיקום שמדגיש את טוהר כוונותיו, את תקפות רעיונותיו ואת תפקידו כשליח של ידע וקדמה. מולו, בקצה הימני של השולחן, יושבים שלושה אנשי דת: קרדינל בלבוש אדום, בישוף נושא מיטרה ונזיר, כולם מוצבים בצל – דבר המייצג את השמרנות, הספק או ההתנגדות למיזם הימי של קולומבוס. בין שני הצדדים יושב צעיר, הנראה כמי שמאזין ברצינות – דמות זו עשויה לגלם פתיחות לשכנוע או התלבטות. הדמויות בגבן לצופה, היושבות בפינה הימנית התחתונה, יוצרות חיץ סמלי נוסף בין קולומבוס לבין יריביו. פריט קטן אך משמעותי הוא שעון החול המונח במרכז השולחן – סמל לכך שהזמן אוזל, לא רק בדיון, אלא אולי גם במובן ההיסטורי הרחב: הזמן לפעול, לגלות, לחרוג ממוסכמות. המבנה הכולל יוצר חלוקה חזותית ברורה בין אידיאלים נאורים לבין סמכות דתית מקובעת, ומרמז על הפער הערכי ביניהם. לויטצה יוצר באמצעות הציור אמירה חזקה על מאבק בין חזון אישי לבין כוח מוסדי, בין אור הידע לבין צל הספק.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מוזיאון הלובר: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19