בית רימא

בית רימא (בערבית: بيت ريما) היא עיירה פלסטינית במערב השומרון, המשתייכת לנפת רמאללה ואל-בירה. מאז 1966 היא חולקת מועצה מקומית עם הכפר דיר ע'סאנה תחת השם עיריית בני זיד אל-ע'רביה, ונחשבת לאחת המועצות המקומיות הוותיקות ביותר ברשות הפלסטינית. כביש משני מחבר אותה לכביש הראשי, שאורכו 3.7 ק"מ. זוהי אחת העיירות החשובות ביותר בבני זיד בשל מיקומה המרכזי.

 אטימולוגיה 
בית רימא מזוהה עם בית רימה, יישוב יהודי קדום מתקופת בית שני, שנזכר במשנה כאחד המקומות מהם הועלו מנחות של יין לבית המקדש.משה כוכבי (ע), יהודה, שומרון וגולן: סקר ארכאולוגי בשנת תשכ"ח, ירושלים: כרטא, 1972, עמ' 202, 233 בית רימא ידועה בייצור שמן הזית שלה, המשווק ונמכר הן בשוק המקומי והן בשוק הבינלאומי.

 גאוגרפיה 
העיירה בית רימא ממוקמת בצפון-מערב נפת ראמאללה, כ-27 ק"מ מהעיר ראמאללה, מזרחית ליישוב בית אריה, צפונית מזרחית לעאבוד וצפונית מערבית לנבי סאלח. גובהה 550 מטר מעל פני הים. שטחה הבנוי הוא כ-5,629 דונם, ושטחה הכולל הוא כ-41,000 דונם. בית רימא ממוקמת בצומת של שני מחוזות:
 בצפון סלפית: דרך דיר ע'סאנה - כפר א-דיכ.
 בדרום ראמאללה: דרך כביש אום סאפא - נבי סאלח.
 לאחר מכן ישנו כביש נוסף המחבר אותו לכפרים המערביים של רמאללה, והוא: עאבוד - אל-לובן אל-ע'רבי.

 אוכלוסייה 
תושבי בית רימא הם ערבים ומוסלמים. נכון לשנת 2022 אוכלוסייתה מוערכת בכ-4,878 נפשות על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הפלסטינית.

 בסכסוך הישראלי-פלסטיני 
ב-24 באוקטובר 2001, במהלך האינתיפאדה השנייה, פשטו כוחות צה"ל בכוחות גדולים על בית רימא, במטרה ללכוד את האחראים לרצח רחבעם זאבי, אם כי לא ברור אם הם נכחו בעיירה באותה עת. בתקיפה נהרגו בין 6 ל-9 תושבים, בהם ארבעה מאנשי המשטרה הפלסטינית.

מספר פעילי טרור פלסטיני היו תושבי בית רימא, בהם עלי עטא, אחמד חאזם, מוחמד זגלול אל-רימאווי, עבדול קאדר ואיסמעיל ברגותי. ישנם גם יותר משמונים אסירים ביטחוניים מהעיירה שנכלאו בבתי הסוהר הישראליים, כולל כאלה המרצים מאסרים ארוכים, כמו עבדאללה ברגותי, שנידון לעונש הגבוה ביותר בהיסטוריה של בתי הכלא בישראל: 67 מאסרי עולם ו-500 שנים, וטרוריסטים כמו מג'די א-רחימי, בסיל, מוחמד אל-רימאווי וחמדי קראן, שביצעו את רצח רחבעם זאבי, ואחרים המרצים מאסרי עולם. אשתו של מג'די א-רחימי, פתחיה ברגותי, הייתה האישה הפלסטינית הראשונה שנבחרה לכהן כראש עיר בעיירה.

 תרבות 
שפתם של אנשי בית רימא היא ערבית, והם מדברים אותה בניב הכפרי הפלסטיני. ישנם הבדלים קלים בניב בין הרימאווי לברגות'י. לפני 1967 העיירה הייתה חלק ממחוז לוד, הנמצאת במרחק של כ-19 ק"מ דרומית מערבית לשם, והיא גם נמצאת במרחק של כ-35 ק"מ מחוף הים התיכון. לאחר מכן היא הייתה חלק ממחוז ירושלים, ולאחר הקמת הרשות הפלסטינית, העיר נעשתה חלק מנפת ראמאללה.

 תעסוקה 
80% מאוכלוסיית בית רימא עובדת בתחום ההוראה בבתי ספר ואוניברסיטאות, וביניהם רופאים, מהנדסים, עורכי דין, אנשי מקצוע, בעלי מלאכה ואחרים. 10% עובדים בחקלאות ו-10% מהם פועלים.

 הערות שוליים 

קטגוריה:נפת רמאללה ואל-בירה
בית רימא