פיליפ סנדס

פיליפ ג'וזף סנדס (באנגלית: Philippe Joseph Sands; נולד ב־17 באוקטובר 1960) הוא עורך דין בריטי-צרפתי יהודי, פרופסור למשפטים ומנהל המרכז לבתי דין וטריבונלים בינלאומיים ביוניברסיטי קולג' לונדון. כמומחה למשפט בין-לאומי פומבי הוא מופיע כעורך־דין בפני בתי דין וטריבונלים בינלאומיים רבים, בהם בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ), בית הדין הבין-לאומי לחוקי הים, בית הדין האירופי לצדק, בית הדין האירופי לזכויות אדם ובית הדין הפלילי הבין-לאומי.

סנדס נמנה עם חבר הבוררים של המרכז הבינלאומי ליישוב סכסוכי השקעות (ICSID) ושל בית הדין לבוררות בספורט (CAS).[4]

הוא מחברם של שבעה־עשר ספרים על משפט בינלאומי. ספרו East West Street: On the Origins of Genocide and Crimes Against Humanity (2016) זכה בפרסים רבים ותורגם ל־24 שפות.

סנדס שימש כנשיא ארגון English PEN מפברואר 2018 עד אפריל 2023, והיה חבר בוועד המנהל של פסטיבל הספרות והאמנויות היי בשנים 2018–2024.

ביוגרפיה
ראשית חייו
סנדס נולד בלונדון ב-1960 להורים יהודים; אמו רות (לבית בוכהולץ) הייתה צרפתייה. הוא התחנך בבית הספר University College School בהמפסטד, לונדון, ולמד משפטים בקורפוס כריסטי קולג' שבקיימברידג', שם סיים תואר ראשון במשפטים בשנת 1982, ובהמשך השלים בהצטיינות יתרה תואר שני שנה לאחר מכן. לאחר שסיים את לימודיו לתארים מתקדמים בקיימברידג', סנדס בילה שנה כעמית מחקר אורח בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.

קריירה אקדמית
בשנים 1984–1988 שימש עמית מחקר בקולג' St Catharine's שבקיימברידג', וכן במרכז המחקר למשפט בינלאומי של אוניברסיטת קיימברידג' (כיום מרכז לאוטרפכט למשפט בין-לאומי . הוא החזיק גם במשרות אקדמיות ב־קינגס קולג' לונדון (1988–1993) ובבית הספר ללימודים אוריינטליים ואפריקאיים של אוניברסיטת לונדון (1993–2001). בשנים 1993–2003 היה פרופסור למשפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק, והחזיק במשרות אורח בסורבון, באוניברסיטת מלבורן, אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון, אוניברסיטת טורונטו, בית הספר למשפטים של בוסטון קולג' ואוניברסיטת לבוב.

בשנת 2019 מונה לפרופסור אורח למשפטים ע"ש סמואל וג'ודית פיזאר בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.

נמנה עם מייסדי המרכז למשפט סביבתי בין-לאומי  בשנת 1989[9] וממייסדי הפרויקט לבתי דין וטריבונלים בינלאומיים (Project on International Courts and Tribunals) בשנת 1997.

ספרים אקדמיים שפרסם
 Principles of International Environmental Law (with Jacqueline Peel) (1995, 2003, 2012, 2019)
 International Law and Developing Countries: Essays in Honour of Kamal Hossain (ed. with Sharif Bhuiyan and Nico Schrijver) (2014)
 2013 introduction to Hersch Lauterpacht. An International Bill of Rights of Man (1945).
 Selecting International Judges: Principle, Process and Politics (with Kate Malleson, Ruth Mackenzie and Penny Martin) (2010)
 The Manual of International Courts and Tribunals (ed. with Ruth Mackenzie, Cesare Romano, Yuval Shany), (2010)
 Bowett's Law of International Institutions (with Pierre Klein) (2001, 2009)
 Justice for Crimes against Humanity (ed. with Mark Lattimer) (2003)
 From Nuremberg to the Hague (ed.) (2003)
 Vers une transformation du droit international: Institutionnaliser le doute (2000)
 Environmental Law, The Economy and Sustainable Development (ed. with Richard Stewart and Richard Revesz) (2000)
 The International Court of Justice and Nuclear Weapons (ed. with Laurence Boisson de Chazournes) (1999)
 Greening International Law (ed.) (1993)
 The Antarctic and the Environment (ed. with Joe Verhoeven and Maxwell Bruce) (1992)
 Chernobyl: Law and Communication (1988)

קריירה משפטית
ב-1985 התקבל ללשכת עורכי הדין של אנגליה וויילס. בשנת 2000 היה חבר מייסד של משרד עורכי הדין Matrix Chambers וב-2003 מונה ל־Queen's Counsel (QC) . בשנת 2009 נבחר לחבר במידל טמפל. באוקטובר 2022 הצטרף למשרד עורכי הדין .

פעל כעורך־דין במגוון רחב של תחומי משפט, כולל:
 סכסוכי גבולות ימיים (בקריביים, באוקיינוס האטלנטי ובאוקיינוס השקט);
 תביעות הקשורות למשאבי טבע, זיהום והערכות סביבתיות;
 סכסוכי סחר בין-לאומיים;
 סוגיות הנוגעות לחסינות של ראשי מדינות מכהנים וקודמים בפני בתי דין לאומיים ובין-לאומיים;
 תביעות לפי חוק הים;
 תביעות הקשורות לשימוש בכוח, עינויים, רצח עם, זכות להגדרה עצמית והפרות זכויות אדם אחרות;
 תביעות הקשורות להפרות דיני פלילים בינלאומיים.

שימש כעורך־דין בלמעלה מעשרים תיקים בבית הדין הבינלאומי לצדק, כולל פרקליט של איי שלמה; סכסוך גאורגיה נגד רוסיה (כפרקליט של גאורגיה); ציד לווייתנים באנטארקטיקה (כפרקליט של אוסטרליה); ההשלכות המשפטיות של ניתוק ארכיפלג צ'גוס ממאוריציוס ב־1965; וכפרקליט של גמביה. הוא גם הוכשר לבוררות בין־מדינתית, כולל הסכסוך בין הפיליפינים וסין בסכסוכים טריטוריאליים בים סין הדרומי (כפרקליט של הפיליפינים).

לפני שמונה כמגשר ב־ICSID (מאז 2007), סנדס שימש כעורך־דין בתיקים של ICSID ותיקים נוספים בתחום ההשקעות. כיום הוא יושב כבורר בסכסוכי השקעות ובסכסוכי ספורט (CAS).

בשנת 2005, ספרו של סנדס Lawless World עורר דיון משפטי וציבורי בבריטניה לגבי הלגיטימיות של מלחמת עיראק ב־2003. הספר דן במגוון נושאים, כולל משפט פינושה בלונדון (שבו ייצג סנדס את ארגון זכויות האדם Human Right Watch), הקמת בית הדין הפלילי הבינלאומי, המלחמה העולמית בטרור והקמת מתקן המעצר בגואנטנמו. במהדורה השנייה של Lawless World (2006) חשף סנדס כי ראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, אמר לנשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש כי יתמוך בתוכניות ארצות הברית לפלוש לעיראק עוד לפני שבחן את הלגיטימיות המשפטית של הפלישה. סנדס חשף מזכר מ־31 בינואר 2003 שתיאר פגישה בת שעתיים בין בלייר ובוש, שבמהלכה דן בוש באפשרות לפתות את כוחות סדאם חוסיין להפיל מטוס סיור לוקהיד U-2, פעולה שהייתה מביאה להפרת החלטות מועצת הביטחון של האו"ם. המזכר חשף שבלייר אמר לבוש כי יתמוך בתוכניות ארצות הברית ללכת למלחמה גם בהיעדר החלטת מועצת ביטחון שנייה, דבר שנראה כסותר את ההבטחה שנתן בלייר בפרלמנט הבריטי זמן קצר לאחר מכן ב־25 בפברואר 2003. סנדס שמר על עמדתו כי אין בסיס במשפט הבינלאומי לפעולה צבאית בעיראק.

ספרו של סנדס משנת 2008, Torture Team, מפרט את תפקידם של עורכי דין בכירים בממשל בוש באישור עינויים במתקן המעצר בגואנטנמו. בעקבות עבודתו על הספר, סנדס הוזמן למסור עדויות בעל פה ובכתב לפרלמנטים בבריטניה והולנד, וכן לבית הנבחרים והסנאט של ארצות הברית.

בשנת 2009, ג'יין מאייר דיווחה בשבועון "הניו יורקר" על תגובתו של סנדס לחדשות כי השופט הספרדי בלטסר גארסון קיבל בקשות להעמיד לדין שישה בכירים לשעבר בממשל בוש על פשעי מלחמה.

בשנים 2010–2012 שימש סנדס כחבר בוועדת ממשלת בריטניה לחוק זכויות האדם. הדו"ח של הוועדה פורסם בדצמבר 2012. סנדס והברונית קנדי התנגדו לעמדת הרוב, והדעה המנוגדת שלהם ("In Defence of Rights") פורסמה ב־London Review of Books. סנדס וקנדי הביעו דאגה כי התמיכה בחוק זכויות האדם בבריטניה נובעת מהרצון שהמדינה תפרוש מהאמנה האירופית לזכויות אדם. במאמר ממאי 2015 טען סנדס כי תוכניות לחוק זכויות אדם בבריטניה עשויות להשאיר חלק מהאזרחים עם זכויות יותר מאחרים, וזה יהיה "לא תואם את הרעיון עצמו של זכויות אדם בסיסיות, שבה כל אדם מחזיק בזכויות מינימליות בסיסיות".

ב־17 בספטמבר 2015, נתן סנדס הרצאה פומבית בבית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת בנושא "שינויי אקלים ושלטון החוק: הכרעת העתיד במשפט בין-לאומי". הוא הביע את דעתו כי החלטה של גוף שיפוטי בין-לאומי, כגון בית הדין הבין-לאומי לצדק, יכולה לסייע בפתרון המחלוקת המדעית בנושא שינויי האקלים ולהיות מוסמכת ובעלת תוקף משפטי.

בדצמבר 2015, סנדס (ועמיתיו ב־Matrix Chambers) ניסחו חוות דעת משפטית, עבור אמנסטי אינטרנשיונל, אוקספם ו־Saferworld, על לגיטימיות מכירת נשק מבריטניה לסעודיה. חוות הדעת קבעה כי בהיתר העברת הנשק לסעודיה, ממשלת בריטניה פועלת בניגוד לחובותיה לפי האמנה לפיקוח על סחר בנשק, עמדת האיחוד האירופי על יצוא נשק ו־UK's Consolidated Criteria on Arms Exports.

ב־16 באפריל 2018 סנדס שיתף פעולה בכתיבת מאמר בעיתון "הטיימס", שבו טען כי לבריטניה לא היה בסיס משפטי מוסכם למתקפה המשולבת על דמשק וחומס.

בנובמבר 2020 פאנל של עורכי דין בינלאומיים בראשות סנדס ופלורנס מומבה החל לנסח הצעת חוק לפשע אקוסייד - השמדת מערכות אקולוגיות.

בפברואר 2024 טען סנדס בעד מדינה פלסטינית בחוות הדעת של בית הדין הבין-לאומי לצדק בנושא מדיניות ישראל בשטחים הפלסטיניים הכבושים. הוא ציין כי "מדינה פלסטינית אינה תלויה באישור ישראל" וכי המשפט הבין-לאומי של זכות להגדרה עצמית מחייב מדינות חברות נוספות באו"ם "להביא לסיום מידי של הכיבוש הישראלי. אין סיוע. אין תמיכה. אין שיתוף פעולה. אין תרומה לפעולות כפייה. אין כסף, אין נשק, אין מסחר, אין כלום". הוא גם טען כי מדינת ישראל "נטלה לעצמה את הזכות להחליט מי הבעלים של הקרקע הפלסטינית, מי יכול לגור בה וכיצד ישתמשו בה", ותמיכתה בכ־700,000 מתנחלים החיים באופן בלתי חוקי בשטחים הכבושים מהווה "מניפולציה דמוגרפית ברמה הגבוהה ביותר", ודחה את טענות ארצות הברית ובריטניה כי חוות דעת ייעוצית של בית הדין הבין-לאומי לצדק תפגע במשא ומתן עתידי.

באמצעי התקשורת, בתיאטרון ובספרות
סנדס הוא כותב קבוע בעיתונים "פייננשל טיימס" ו"הגרדיאן", ותורם לעיתים ל־London Review of Books ול"ואניטי פייר".

סנדס מרבה להביע דעה בסוגיות של משפט בין-לאומי ותורם לתוכניות של ה־BBC, סקיי ניוז, CNN, אל-ג'זירה ותחנות רדיו וטלוויזיה לאומיות ברחבי העולם.

כתביו שימשו בסיס לארבע הפקות בימתיות שחקרו את ההשפעה הציבורית וההיסטורית של המשפט הבינלאומי:
 Called to Account, חקירה מבוימת בסוגיות המשפטיות הקשורות למלחמת עיראק (הוצגה בתיאטרון טרייסיקל באפריל 2007);
 קריאות מבוימות מתוך Torture Team (הוצגו בתיאטרון טרייסיקל ב־2009, בפסטיבל הֵיי ב־2010, ובתיאטרון לונג וורף ב־2011);
 A Song of Good and Evil - הוצגה בפורסל רום בסאות'בנק סנטר ב־29–30 בנובמבר 2014, באולם ברוולד בסטוקהולם ב־14 בינואר 2015, באולם 600 בנירנברג בהזמנת ממשלת גרמניה לציון 70 שנה לפתיחת משפטי נירנברג ב־21 בנובמבר 2015, ובתיאטרון אולימפ דה גוז במונטובאן ב־28 בנובמבר 2015. ההפקה הוצגה גם ב־Kings Place בלונדון, וכן באוסטרליה, באיסטנבול, בבריסל, בהאג ובניו יורק.
 The Last Colony - הוצגה בשנת 2022 בפסטיבל אביניון ובפסטיבל הבינלאומי לספרות של אדינבורו.

ספרו East West Street: On the Origins of Genocide and Crimes against Humanity משנת 2016, תורגם לעשרים שפות, בהן עברית (רחוב מזרח מערב : על המקורות של ג'נוסייד ופשעים נגד האנושות, כנרת זמורה, 2019). הספר היווה בסיס לסרט התיעודי What Our Fathers Did: A Nazi Legacy. הסרט, שביים דייוויד אוונס, הוקרן בבכורה באפריל 2015 בפסטיבל הסרטים טרייבקה. הוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב־6 בנובמבר 2015 ובבריטניה ב־20 בנובמבר 2015.

סנדס כתב את התסריט ומופיע בסרט לצד שניים מבני בכירי המשטר הנאצי: ניקלאס פרנק (בנו של הנס פרנק, המושל הכללי של פולין הכבושה) והורסט פון וֵכטר (בנו של אוטו וכטר, מושל קרקוב שבפולין וגליציה שבאוקראינה). הסרט התיעודי, שבוחן את הקשרים בין הבנים לאבותיהם, זכה בפרס יו"ר "יד ושם" בפסטיבל הקולנוע ירושלים והיה מועמד לפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של סטוקהולם ובטקס פרסי הקולנוע הבריטיים של איבנינג סטנדרד.

בשנת 2018 כתב והגיש סנדס את הסדרה התיעודית של BBC Radio 4 בשם Intrigue: The Ratline, שעסקה בהיעלמותו של הנאצי הבכיר אוטו וכטר ובחקר "נתיבי העכברושים" שבעזרתם הצליח לחמוק מהעמדה לדין.[62] בשנת 2020 פרסם סנדס ספר בנושא זה, The Ratline: Love, Lies and Justice on the Trail of a Nazi Fugitive, שתורגם גם לעברית בשם נתיב העכברושים : בעקבותיו של פושע נאצי נמלט, כנרת זמורה ואלכסון, 2022.

בשנת 2001 פרסם סנדס מבוא למהדורה של "המשפט" מאת פרנץ קפקא.

בשנת 2021 פרסם רדיו פראנס עשרה פודקאסטים אתו.

ספרים נוספים שפרסם
 Lawless World: America and the Making and Breaking of Global Rules (2005)
 Torture Team: Rumsfeld's Memo and the Betrayal of American Values (2008)
My Lviv (2016; together with Józef Wittlin's My Lwów, published as City of Lions)
The Last Colony: A Tale of Exile, Justice and Britain's Colonial Legacy, London: Weidenfeld and Nicolson, 2022
38 Londres Street: On Pinochet in London and a Nazi in Patagonia, London: Weidenfeld and Nicolson, 2025

חיים אישיים
סנדס נשוי לנטליה שיפרין, בתו של אנדרה שיפרין, ולהם שלושה ילדים. מתגורר בצפון לונדון.

קישורים חיצוניים

Philippe Sands, UCL Faculty of Laws
 Prof. Philippe Sands, 11KBW




הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:סגל קינגס קולג' לונדון
קטגוריה:חוקרי המשפט הבין-לאומי
קטגוריה:חברי האגודה המלכותית לספרות
קטגוריה:עורכי דין בריטים
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:סופרים יהודים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1960