רדיו בארי

תחנת רדיו בארי (באנגלית: Radio Bari) הייתה תחנת רדיו איטלקית אשר שידרה מהעיר בארי שבדרום איטליה, והייתה פעילה בעיקר באזור אגן הים התיכון. התחנה ייצגה את המשטר האיטלקי-פאשיסטי בהנהגת מוסוליני. היא הוקמה בשנת 1927 על-ידי חברת השידור הלאומית האיטלקית (EIAR), אך התחילה לשדר בפועל רק בשנת 1932. עד 1934 התחנה פעלה בשפה האיטלקית למדינות הים התיכון, ומשנה זו ואילך התחנה שידרה לאזור בערבית.

עם הקמת תחנת השידור הוגדר כי ייעודה אינו לשרת רק את הקהל האיטלקי. מוסוליני עצמו, בנאום ההשבעה, הדגיש כי התחנה נועדה לשמש אמצעי לחיבור בין המערב למזרח וככלי להפצת ההשפעה האיטלקית בדרכי שלום באזור מזרח הים התיכון ואף מעבר לו.

 פעילות בתקופת המשטר הפאשיסטי 
במשטרים הפאשיסטיים שימש הרדיו כלי מרכזי בלוחמה פסיכולוגית ובהנדסת תודעה, בזכות יכולתו להגיע לקהלים רחבים, לחצות גבולות ולהשפיע ישירות על רגשות המאזינים באמצעות טון, אינטונציה והפסקות דרמטיות. ב־1934 החל רדיו בארי לנצל יכולות אלו לשידורי תעמולה בערבית, המיועדים למדינות ערביות הנתונות לשליטה בריטית או צרפתית בהן פלשתינה (א"י), מצרים, סוריה, עיראק, לבנון, אלג'יריה, תוניסיה ומרוקו. התכנים הפוליטיים הועברו ישירות באמצעות שיחות, הרצאות וחדשות, וגם בעקיפין דרך שירים ערביים בעלי מסר פוליטי, לעיתים אף אנטי־בריטי ואנטי־צרפתי. התחנה תקפה את המעצמות הקולוניאליות, למעט איטליה, והציגה את דיכוי המוסלמים תחת שליטתן לעומת תדמיתה של איטליה כמי שפועלת לרווחתם.

מטרת שידורי התעמולה הייתה לעודד מרידות של עמים ערביים נגד שלטון המנדט הבריטי והצרפתי. עם זאת, המשימה נתקלה בקושי מהותי: איטליה עצמה הייתה מעצמה קולוניאלית, ולכן המסר לא נתפס כקריאה לשחרור אמיתי מעול זר, אלא כהצעה להחליף שלטון קולוניאלי אחד באחר. כך למעשה התקיימה סתירה בתעמולה הפשיסטית. אירוניה נוספת היא שלמרות התקפותיה החריפות של התחנה על בריטניה, היא השתמשה בציוד שידור מתוצרת בריטית של חברת "מרקוני", דבר שהמחיש את הפער בין הרטוריקה האידאולוגית לבין המציאות בפועל.

אירוע שיכול להמחיש את גישתה זו של איטליה, שניסתה להציג עצמה כמגינה כביכול על המדינות המוסלמיות, היה הענקת "חרב האסלאם" לשליט איטליה מוסוליני על ידי מנהיג שבט ברברי מוסלמי מלוב. בכך היא שידרה מסר סמוי שלפיו העמים המוסלמים אינם מסוגלים לשלוט בעצמם. דוגמה נוספת היא חביב בורגיבה, אחד הדוברים הבולטים בתוכניות הפוליטיות של התחנה, שלימים הפך לנשיא תוניסיה. ב-4 באפריל 1943 הוא נשא נאום מיוחד לתוניסאים, בשידור ישיר מבארי, טקסט שנכתב עבורו מראש על ידי משרד החוץ האיטלקי. למעשה, דבריו שודרו עוד לפני כן, כחלק ממאמץ רחב יותר לשלב קולות ערביים בתעמולה של רדיו בארי. התעמולה הפאשיסטית של הרדיו הייתה בעלת גוון אנטישמי מובהק, והרדיו הוגדר כ"אנטישמי ביותר מבין שתי תחנות הרדיו המשדרות בערבית". כך למשל, בעלות הברית (ובריטניה בפרט) הוצגו כעוזרות היהודים, בעוד שהערבים הוצגו כקורבנות; הבריטים והיהודים הואשמו בשיתוף פעולה שמטרתו לנסות ולהשמיד את ערביי פלשתינה.
 יחס מדינות אירופיות לשידורי התחנה 
בתחילה צרפת ובריטניה לא התייחסו ברצינות לתעמולה של רדיו בארי כנגדם, שכללה כאמור ביקורת על המנדט, אולם, משנת 1935 החלו הרשויות הצרפתיות והבריטיות במזרח התיכון לנטר שידורים איטלקיים בערבית ולהקים תחנות פוסט-קולוניאליות כתגובת נגד. כך למשל, בריטניה הקימה את PBS (Palestine Broadcasting Service), שהיה הרדיו הרשמי של המנדט, וכן את שידורי BBC בערבית כדי להתחרות ברדיו בארי. באופן דומה, מטעמה של צרפת נפתח רדיו לבנון. במהלך מלחמת העולם השנייה שידורי הרדיו התפתחו לכדי זירת מלחמה נוספת, שמעבר לתעמולה, לוחמה פסיכולוגית והנדסת התודעה, כללה גם שיבוש אותות רדיו בין תחנות הרדיו של בעלות הברית לבין תחנות הרדיו של מדינות הציר.

 סופה של התחנה 
ב־26 ביולי 1943, יום לאחר הדחת מוסוליני, המשיכה תחנת רדיו בארי לשדר כרגיל תוכנית מוזיקלית בערבית, מבלי להתייחס לאירועים הדרמטיים. רק יומיים לאחר מכן דיווחה התחנה בקצרה על התפטרותו. בימים שלאחר מכן, תוך שהיא מצהירה כי הסדר והשקט שבו לאיטליה, המשיכה התחנה להדגיש את אחדות העם האיטלקי, את נאמנותו לברית עם גרמניה, ולהכחיש את טענות בעלות הברית בדבר ירידת המורל. ב־8 בספטמבר 1943, בשידור החדשות של אחר הצהריים, דיווחה התחנה כי האיטלקים נחושים להילחם עד הסוף המר, אך באותו ערב כבר הוכרז רשמית על חתימת שביתת הנשק עם בעלות הברית. בעקבות קריסת המשטר הפשיסטי והעברת השליטה באזור לבעלות הברית, הופסקו לאלתר שידורי התעמולה בערבית, וזה היה השידור האחרון של רדיו בארי בשפה זו.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:רדיו
קטגוריה:איטליה
קטגוריה:ערבית
קטגוריה:תחנות רדיו
קטגוריה:בארי (עיר)