היתר כללי

היתר כללי () הוא הסדר רגולטורי בתחום התקשורת האלקטרונית. הסדר זה מאפשר לנותני שירות בזק חדשים להיכנס לשוק בקלות ובמהירות. נותני שירותי הבזק הם גופים וחברות המספקות שירותים בתחום התקשורת האלקטרונית. הכניסה לשוק מתבצעת באמצעות הודעה לגוף הרגולטורי המוסמך מטעם המדינה, ללא צורך בקבלת רישיון פרטני, זאת בכפוף לעמידה בתנאים ובדרישות שנקבעו בחוק המקומי. כתוצאה מכך, ההסדר מעודד תחרות, מפחית מחירים ומנגיש בצורה רחבה ויעילה יותר את שירותי התקשורת.

 היתר כללי באיחוד האירופי 
רגולציה וחקיקה
ההיתר הכללי מהווה חלק מרכזי ממדיניות הרגולציה של האיחוד האירופי בתחום התקשורת האלקטרונית. הפרלמנט האירופי והמועצה האירופית אמצו את ההיתר הכללי במסגרת ה-Directive 2002/20/EC, אשר נכנסה לתוקף ב-7 במרץ 2002. הדירקטיבה יצרה את המסגרת הראשונית לאישור והסדרת מפעילי רשתות ושירותי תקשורת אלקטרונית ברחבי האיחוד, תוך הדגשת חופש מתן השירותים והפחתת חסמים רגולטוריים. כמו כן, מדובר בנחיה הכוללת בתוכה חמש הנחיות רגולטוריות מרכזיות: "הנחיית האישור", "הנחיית המסגרת", "הנחיית הגישה", "הנחיית השירות האוניברסלי" ו"הנחיית פרטיות התקשורת האלקטרונית". יחד הם פועלים להגביר את התחרותיות בתחום רשתות התקשורת האלקטרונית. ההסדר של ההיתר הכללי הוא חלק מ"הנחית האישור". בשנת 2009, חבילת התקשורת הזו עודכנה באמצעות הנחיות שעסקו ברגולציה משופרת תוך מתן דגש על זכויות האזרחים, וזאת באמצעות הקמת הגוף האירופי לרגולציה של תקשורת אלקטרונית – BEREC .

בשנת 2018, הפרלמנט האירופי פיתח דירקטיבה מעודכנת, אשר הרחיבה ועדכנה את מודל ההיתר הכללי. בעוד שהדירקטיבה משנת 2002 התמקדה בעיקר בפישוט הליכי הרישוי והסרת חסמים רגולטוריים לכניסת מפעילים חדשים לשוק התקשורת האלקטרונית, דירקטיבה זו הוסיפה התייחסות מקיפה להתפתחויות הטכנולוגיות החדשות, כגון שירותי אינטרנט G5, ושירותים דיגיטליים מתקדמים. בנוסף, היא הגדירה סטנדרטים מחייבים להעברת מידע, חיזקה את זכויות המשתמשים, הרחיבה את חובות השירות האוניברסלי, קבעה סטנדרטים אחידים לאכיפה ופיקוח, וחזקה את מעמדו של הרגולטור האירופי BEREC. בכך יצרה הדירקטיבה מסגרת רגולטורית אחידה המותאמת לצרכים הטכנולוגיים ולמציאות הדיגיטלית של העשור הנוכחי.

מנגנון הפעלה
לפי "הנחיית האישור" של האיחוד האירופי, כל מפעיל רשאי להתחיל לפעול לאחר מתן הודעה רגולטורית בלבד (notification), ללא צורך ברישיון פרטני, כל עוד הוא עומד בתנאים כלליים הקבועים ברמה הלאומית והאירופית. הנחיה זו אינה פוגעת בעצמאות של כל מדינה חברה לנקוט באמצעים הנדרשים על מנת להבטיח את ההגנה על האינטרסים החיוניים לביטחונה, לשמור על הסדר הציבורי והביטחון הציבורי, ולאפשר את החקירה, הגילוי והעמדה לדין של עבירות פליליות. יתר על כן, ההסדר כולל גם חובות בסיסיות כגון אבטחת שירותי חירום, שמירה על פרטיות המשתמשים ועמידה בכללי התחרות.

פיקוח ואכיפה
פיקוח על יישום ההנחיות מתבצע על ידי גוף הרגולטורים האירופי לתקשורת אלקטרונית ו-BEREC. גוף זה מוסמך להתערב במהלכים של מדינות האיחוד, לבטל צעדים רגולטוריים הפוגעים בתחרות, ואף להטיל סנקציות, כולל קנסות ועיצומים כספיים על חברות אשר אינן עומדות בתנאי ההיתר או מפרות הוראות רגולציה. במקרים מסוימים, הוא יכול להפעיל אמצעים של הגבלת פעילות ואף העברת מקרים כבדים לאחריות פלילית ברמה הלאומית. BEREC פועל גם לצורך הפיקוח השוטף על איכות השירותים והגנה על זכויות המשתמשים. טרם קבלת החלטות או המלצות מסוג זה, מחויבת הנציבות האירופית להיוועץ ב-BEREC, שהיא בעלת מומחיות בניתוח השוק.

 הנחיות נוספות 
 הנחיית המסגרת (Framework Directive) – מסדירה את עקרונות הרגולציה הכלליים ואת תפקידי הרשויות הרגולטוריות הלאומיות בתחום התקשורת האלקטרונית.
 הנחיית הגישה (Access Directive) – עוסקת בגישה הדדית בין רשתות תקשורת אלקטרונית והסדרת שיתוף פעולה בין ספקים.
 הנחיית השירות האוניברסלי (Universal Service Directive) – מבטיחה זמינות של שירותי תקשורת בסיסיים לכלל הציבור.
 הנחיית הפרטיות והתקשורת האלקטרונית (Privacy Directive) – מסדירה את הגנת הפרטיות בשירותי תקשורת אלקטרונית.

 היתר כללי בישראל 
רגולציה וחקיקה
חוק התקשורת (בזק ושידורים) ותקנותיו מסדירים בין היתר את מתן ההיתרים והרישיונות של שירותי הבזק בישראל.חוק התקשורת (בזק ושידורים), תשמ״ב-1982. המודל האירופאי יושם בישראל בשנת 2022 במסגרת תיקון 76 לחוק התקשורת (בזק ושידורים) התשפ"ב-2022,תיקון 76 לחוק התקשורת (בזק ושידורים), התשפ״ג-2022. אשר עבר בכנסת ביום 28 ביוני 2022 ופורסם בספר החוקים ב-4 ביולי 2022. התיקון מביא עימו שינוי משמעותי באסדרה של רישוי שירותי הבזק בישראל. שמו של ההיתר הכללי הוחלף במונח "רשום במרשם" (Registered).

מנגנון הפעלה
ההיתר הכללי בישראל הוא מסמך פומבי הקובע מראש תנאים ברורים ומפורטים החלים על כלל ספקי שירותי הבזק. מטרתו לאפשר לכל גורם המעוניין לספק שירותי תקשורת להבין מראש את דרישות הרגולציה ולהפעיל את השירותים ללא צורך בקבלת רישיון פרטני.

בהתאם להסדר זה, ניתן להפעיל שירותים כגון טלפוניה על גבי האינטרנט (כולל Voice over Broadband), ספק שירותי אינטרנט (ISP), ושירותי העברת נתונים, באמצעות היתר כללי, ובכפוף להודעה מוקדמת לרגולטור ובדיקת עמידה בתנאים.מדובר בהליך מקוצר של קבלת ההיתר עד 10 ימי עבודה, לעומת הליך רישוי ממושך, אשר היה יכול להיגרר במשך מספר חודשים. עם כניסת התקנות לתוקף, מחזיקי רישיון קיימים נרשמו באופן אוטומטי במרשם החדש.

לצורך הרישום, נדרש המבקש למסור פרטים מזהים, לציין את סוג השירות שברצונו לספק (כמו תשתית פס רחב, שירותי אינטרנט, טלפוניה ניידת או קווית), וכן לפרט אם השירות יופעל באמצעות רשת בבעלותו, רשת של ספק אחר, או שילוב בין השתיים. בנוסף, עליו לציין אם הוא, או תאגיד הקשור אליו, סיפקו בעבר שירותי בזק במסגרת רישיון או רישום.

פיקוח ואכיפה
הפיקוח בישראל על יישום ההיתר הכללי מתבצע בידי משרד התקשורת, בהתאם להוראות תקנות התקשורת (בזק ושידורים) שנכנסו לתוקף עם תיקון 76 לחוק. המשרד מנהל מרשם רשמי של כל הגורמים המורשים לספק שירותי בזק, וכל מבקש נדרש להירשם בו ולפעול על פי ההוראות הקבועות בתקנות. הפיקוח כולל בחינת עמידה בתנאים מפורטים, ובהם דרישות לאיכות השירות, שמירה על פרטיות המשתמשים, ניהול תקין של משאבים (בייחוד תדרים), הגנה על הצרכן ושמירה על תחרות בשוק.

אמצעי האכיפה שבידי משרד התקשורת כוללים עיצומים כספיים, ביטול רישום, הגבלת תו שירותים ואף נקיטת צעדים משפטיים במקרים של הפרות מהותיות. בנוסף, נקבע מנגנון מוסדר לעריכת בדיקות תקופתיות, קבלת דיווחים שוטפים מהספקים ומתן מענה לתלונות הציבור.

 ספרות על כלכלה מוסדית 
הכלי הרגולטורי של היתר כללי מבטא גישה מוסדית מובהקת לתחום הרגולציה. הכלכלה המוסדית, כפי שפותחה על ידי חוקרים כגון דאגלס נורת' ואוליבר ויליאמסון, מדגישה כי מוסדות, חוקים, רגולציות ונורמות מעצבים את תמריצי השחקנים בשוק, משפיעים על עלויות העסקה ומכאן גם על רמת התחרות והיעילות הכלכלית. לכן, המעבר מהסדרי רישוי פרטניים להיתרים כללים, נתפס ככלי להפחתת עלויות כניסה, הגברת השקעות ויצירת ודאות רגולטורית. המודל האירופי, שהיווה השראה למודל הישראלי, מדגים מעבר זה באופן מובהק. דירקטיבת האישור האירופית נועדה לצמצם חסמים רגולטוריים, ולהבטיח גישה פתוחה לשוק תוך שמירה על אינטרסים ציבוריים חיוניים. בישראל, תיקון 76 לחוק התקשורת (2022) יושם בהתאם לעקרונות אלה, כשהוא מצהיר במפורש על מטרות של הגברת תחרות, העצמת הצרכן וניהול יעיל של משאבים.

מחקרים מראים כי רגולציה מכבידה או לא פרופורציונלית עלולה להוות חסם כניסה, להקטין את מספר המתחרים, להעלות מחירים ולפגוע ברווחת הצרכן. לעומת זאת, רגולציה גמישה, דוגמת היתר כללי, מפחית את עלויות הכניסה, מגדילה את מספר השחקנים, ומעודדת חדשנות, במיוחד בענפים דינמיים כמו תקשורת אלקטרונית. באופן זה, היתר כללי אינו רק כלי טכני בתחום הרישוי, אלא ביטוי לעמדה נורמטיבית שמעדיפה תחרות חופשית דרך הפחתת חסמים מוסדיים.
קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

*
קטגוריה:חקר תקשורת המונים
קטגוריה:תקשורת המונים
קטגוריה:נושאים בכלכלה
קטגוריה:מינהל ציבורי
קטגוריה:משפט מנהלי
תקשורת (בזק ושידורים)
קטגוריה:ישראל: טלקומוניקציה