מירי קובובי

מירי קובובי (נולדה ב-30 בנובמבר 1943) היא פרופסורית ללימודים יהודיים במחלקה ללימודים קלאסיים בבהאנטר קולג׳ בניו יורק

 ראשית חייה 
קובובי נולדה וגדלה בתל אביב להוריה לנה ומשה מנור, יליד וילנה. הוריה עלו לישראל ב־1935. אביה הצטרף לאצ"ל, נכלא על ידי הבריטים, ונשלח לשנים רבות לכלא באריתריאה וקניה. היה ראש ענף השכלה (אכ"א) בצה״ל עם קום המדינה ובהמשך עורך ומוציא לאור, בין השאר הוציא לאור את ספריית "גשר".

בתיכון למדה בבית הספר עירוני א׳ בתל אביב ואז עברה ללמוד בגימנסיה העברית רחביה בירושלים, בה למדה אצל דן פגיס, שולמית שחר, וגרשון שקד.

קובובי לא התגייסה לצבא עקב מחלה, ובגיל 17 החלה ללמוד באוניברסיטה. בשנים 1961–1965 למדה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים, בה התמחתה בפילוסופיה, פילוסופיה יהודית וספרות עברית, עם דגש על ספרות מוסר ימי־ביניימית ותולדות האמנות. בשנת 1965 קיבלה תעודה בהוראת מבוגרים מטעם משרד החינוך. בשנת 1972 החלה בלימודי תולדות האמנות באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, ולאחר מכן, בשנים 1972–1976, המשיכה בלימודי תואר שני בתולדות האמנות באוניברסיטת ייל.

 קריירה 
בין 1976 ל-1991 הייתה מרצה באוניברסיטת ייל. בשנים 1976–1981 שימשה מרצה לשפה ולספרות עברית במחלקה לשפות ולציוויליזציות של המזרח הקרוב. בשנים 1981–ב-1991 כיהנה כמרצה בכירה באותה מחלקה וכמנהלת תוכנית השפה והתרבות העברית. כל השנים האלה הייתה FELL בברנפורד קולג׳.

בשנים 1986–1987 הייתה מרצה אורחת לספרות עברית באוניברסיטת וסליאן.

ב-1990 נבחרה לאקדמיה למדעי הרוח והמדעים של ארה״ב, סניף קונטיקט.

ב-1991 עברה לאוניברסיטת הרווארד שם הייתה עד 2009 פרופסור במחלקה לשפות ולספרויות של המזרח התיכון, וניהלה את תוכנית לימודי השפה והתרבות העברית. במסגרת תפקידה הייתה חברה בוועד המנהל של המרכז ללימודים יהודיים ובהנהלת המרכז ללימודי המזרח התיכון. בנוסף, בשנים 2000–2008 הייתה חברה בוועדת השפות של המרכז ללימודי המזרח התיכון, ובשנים 2004–2008 הייתה חברה בוועדה הקבועה ללימודי המזרח התיכון.

בשנת 1995 מונתה קובובי לפרופסור של כבוד באוניברסיטה החופשית של ברלין, שם לימדה, ספרות ישראלית.

בשנים 1980–1995 הייתה מרצה אורחת באוניברסיטת סורבון בפריז, באוניברסיטת פרנקפורט, באוניברסיטת נאפולי, ביוניברסיטי קולג׳ לונדון, באוניברסיטת קיימברידג׳, באוניברסיטת ייל, ובאוניברסיטאות נוספות.

בשנים 2010–2011 לימדה ספרות עברית ולימודי תרבות באוניברסיטת ניו סקול.

בין השנים 2011–2014 הייתה מרצה בחוג לשפות ולספרויות זרות ובלימודים יהודיים ב״סיטי קולגי״ של אוניברסיטת ניו יורק

מאז 2015 היא מכהנת כפרופסור ללימודים יהודיים במחלקה ללימודים קלאסיים במכללת האנטר בניו יורק.

משנת 2006 היא חברה בוועדת פרס ניומן לספרות עברית.

 תחום עיסוקה ומחקריה 
קובובי עוסקת בהוראת השפה העברית בכל הרמות – מתחילים, בינוניים ומתקדמים – וכן בלימוד משנה תורה לרמב"ם בעברית. עיקר מומחיותה הוא בחקר התרבות הישראלית העכשווית, ובמיוחד בספרות, קולנוע ומוזיקה ישראליים בהקשר החברתי, הפוליטי והתרבותי הרחב.

בקורסיה היא משלבת דיון בסוגיות מרכזיות בחברה הישראלית, בהן הסכסוך הישראלי-פלסטיני, יחסי אשכנזים ומזרחים, מתחים בין מזרח למערב, עוני, יחסי צבא-חברה, השואה, פמיניזם, יחסי דתיים וחילונים, חזרה בתשובה, התנחלויות, שכול אישי ולאומי, עובדים זרים, דמות "האחר", אידאולוגיה וביקורתה, וכן תהליכי אמריקניזציה בתרבות הישראלית.

מחקריה עוסקים בספרות שנות השישים והשבעים ודור הסופרים הצעירים של העשור האחרון; אידאולוגיה ותהליכי דה-מיתולוגיזציה; ציונות דתית לאומית בקולנוע הישראלי העכשווי; ספרות פוסט־מודרנית בישראל, האוריינטליזם החדש ותרומתם של סופרים מזרחים; הרב־תרבותיות החדשה והקולות הספרותיים של קבוצות מיעוט שונות; וכן תרבות הפופ הישראלית כפי שהיא משתקפת במצעדי הפזמונים.

עיקר מאמריה עוסקים בספרות עברית מודרנית, ספרות פמיניסטית, פוסטמודרניזם ופוסט־ציונות. מושאי מחקריה בספרות הם, בין השאר, ש"י עגנון, יואל הופמן, עמליה כהנא-כרמון דליה רביקוביץ, יונה וולך, מאיה בז׳רנו, דויד גרוסמן, אתגר קרת, אורלי קסטל-בלוםוסמי ברדוגו.

 חיים אישיים 
מירי קובובי הייתה נשואה למיכאל קובובי (2025-1940), פרופסור לפסיכולוגיה. בנם הוא הבמאי, התסריטאי והמפיק איתמר קובובי (יליד 1967).

החל מ-1988 הייתה בזוגיות עם פרופ' יוסף דן (2022-1935), מומחה עולמי בתחום הקבלה וחתן פרס ישראל.

היא גרה בירושלים ובארצות הברית.

 עץ משפחה 

 סרטים 
 2021, "ביקור אחרון", סרט סטודנטים בבימוי עומר מנור. בסרט היא מגלמת את עצמה, כאשר היא פוגשת את אמה לנה בת ה-99, כשזו על ערש דווי.

 מבחר ממאמריה 
מירי קובובי-מנור, מעבדות לחירות ומאפלה לאור גדול: עיון נוסף ב"למעלה במונטיפר" של עמליה כהנא כרמון, דבר, 21 בספטמבר 1984
מירי קובובי-מנור, טבעה של הקנאה: היבט באמנות הסיפור של עגנון – "הרופא וגרושתו", מאזנים, נובמבר-דצמבר 1985. גרסה נוספת: דברי הקונגרס העולמי למדעי היהדות 9 (ג), 1986, עמ' 295–300. 
מירי קובובי-מנור, שבר-התודעה ומיון הדמיון – שירת הציפורים מאיה בז'רנו, מאזנים, כרך. ס', מס'. 8/9, שבט-אדר תשמ"ז, פברואר-מארס 1987
מירי קובובי-מנור, תשוקה, הדחקה והארה ב"גבעת החול". הקונגרס העולמי למדעי היהדות 10,ג, כרך 2 (תשמט) 181-188
מירי קובובי-מנור, אלימות בשירת יונה וולך, הקונגרס העולמי למדעי היהדות 11,ג, כרך 3 (תשנג) 237-244
, Miri Kubovy, Inniut and Kooliut: Trends in Israeli Narrative Literature, 1995-1999, Israel Studies, Vol. 5, No. 1, The Americanization of Israel (Spring, 2000), pp. 244-265 (22 pages) Published By: Indiana University Press
מירי קובובי-מנור, גלות במולדת : "קצכן" ו"אפרים" ליואל הופמן, ספר היובל לכבודו של יוסף דן במלאת לו שבעים שנה. עורכים רחל אליאור ופטר שפר. טובינגן: מוהר סיבק, 2005, על בריאה ועל יצירה במחשבה היהודית (2005) 225-237

 ספרים שתרגמה 
 מרים קובובי, אשת ציר ישראל בפראג ובוארשה, הוצאת מסדה, 1964 מצרפתית יחד עם מיכאל קובובי.
 ל.צ.דן , ת. דובז'יאנסקי, תורשה, גזע וחברה, (באנגלית: Heredity, Race, and Society). הוצאת ספרי דגה, 1964 מאנגלית יחד עם מיכאל קובובי.

 פרסים 
 1990 פרס ההצטיינות בהוראה של אוניברסיטת ייל, כאחת מחמשת המרצים הטובים ביותר בכל האוניברסיטה.
 1993–2003 – זכתה חמש פעמים בפרס מצוינות בהוראה, אוניברסיטת הרווארד.

 הערות שוליים 

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:נשים זוכות פרסים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ייל
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943