אדריאנוס ואן זלמס

אדריאנוס ואן זלמס (אמסטרדם, 22 בינואר 1906 – פרטוריה, 30 באפריל 1984) היה תאולוג הולנדי, חוקר הברית הישנה ופרופסור שבילה חלק ניכר מקריירת שלו בדרום אפריקה ומת שם.A.S. van der Woude: Levensbericht: A. van Selms, in: Jaarboek Huygens Institute, 1985, pp. 216-217. Gearchiveerd op 31 augustus 2021. הוא היה מבקר של האפרטהייד והשתייך למחתרת הכנסייתית בדרום אפריקה נגד הממשלה הלאומנית האפריקנרית.

 ביוגרפיה 
ואן סלמס הגיע ממשפחה מהמעמד הבינוני ולמד שפות שמיות ותאולוגיה באוניברסיטת אוטרכט.C.J. Labuschagne: Biografisch Lexicon voor de Geschiedenis van het Nederlands Protestantisme, Uitgeverij Kok/Kampen 2001, pp. 461-463. Gearchiveerd op 10 augustus 2021. בשנת 1926 הוא השלים את התואר הראשון שלו בתאולוגיה ובשנת 1927 את התואר הראשון שלו בשפות שמיות.A.S. van der Woude: Levensbericht: A. van Selms, in: Jaarboek Huygens Institute, 1985, pp. 216-217. Gearchiveerd op 31 augustus 2021. הוא השתתף בטיול לימודים לארץ הקודש ולמצרים וקיבל את הדוקטורט שלו בתאולוגיה בשנת 1933. עבודת הדוקטורט שלו נקראה "הטרמינולוגיה הבבלית לחטא" (De Babylonische termini voor zonde). בשנת 1930 הוא נישא ליו שרייבר.

לאחר שעבד לזמן קצר ככומר בהולנד, שם פרסם גם מספר פרסומים אקדמיים ומדעיים פופולריים, הוא עזב לדרום אפריקה בשנת 1938 והרצה בשפות שמיות וארכאולוגיה מקראית באוניברסיטת פרטוריה עבור הכנסייה ההולנדית הרפורמית של אפריקה (NHKA). הוא גם שירת ככומר ב-NHKA. כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה בהולנד, הוא עזב לאיי איי הודו המזרחיים ההולנדיים|הודו המזרחית ההולנדיים לאחר כניעת הולנד והתגייס לצבא הודו המזרחית ההולנדי המלכותי (KNIL) ככומר וקפטן בצבא. בשנת 1942 הוא ואנשיו נלכדו על ידי היפנים, והוא בילה את שארית המלחמה כשבוי מלחמה במחנות יפניים. במחנות הוא לימד קורסים על דוקטרינה נוצרית. לאחר המלחמה הוא ואשתו, איתה התאחד לאחר המלחמה, בילו זמן מה בהולנד, אך בשנת 1948 הוא חזר לדרום אפריקה שם מונה לפרופסור באוניברסיטת פרטוריה. הוא גם הפך לכתב של האקדמיה המלכותית ההולנדית לאמנויות ומדעים.

בשנות ה-60 גברה התנגדות הכנסייה לממשלת האפרטהייד. כאשר עמיתו, פרופסור אלברט גייזר הוטרד שוב ושוב הן על ידי הכנסייה והן על ידי הממשלה בשל דחייתו את מדיניות האפרטהייד, ואן סלמס צידד בו וכך הפך בעצמו למטרה לביקורת. ואן סלמס פרסם מספר עבודות ביקורתיות על האפרטהייד, ובמיוחד על היסודות התאולוגיים שלו. הוא גם פרסם חיבור ביקורתי שתקף את הברודרבונד . בשנת 1963 הוא התפטר מתפקידו כפרופסור בפקולטה לתאולוגיה ושנה לאחר מכן הצטרף לכנסייה הפרסביטריאנית, שהתנגדה לאפרטהייד וסיפקה כנסיות במיוחד לדוברי אפריקנס מתנגדי משטר. ואן סלמס נותר פרופסור לשפות שמיות (פרופסורה זו לא הוענקה על ידי זרם דתי). הוא גם היה חבר במכון הנוצרי באיירס נאודה. לאחר פרישתו, הוא הפך למרצה באוניברסיטת דרום אפריקה. אוניברסיטה זו העניקה לו גם תואר דוקטור לשם כבוד (1977). בשנת 1982, אוניברסיטת פרטוריה העניקה לו תואר דוקטור לשם כבוד בספרות.

ואן סלמס נפטר בשנת 1984. הוא זכה בפרסים שונים במהלך חייו המקצועיים ולאחר מכן ונחשב לחוקר מוביל של הברית הישנה. בשנת 1959 הוא קיבל תואר קצין במסדר אורנג'-נסאו .

יצירתו הענפה כוללת את היצירות המדעיות הפופולריות "אור מאור" (על אמונה ניקנית-קונסטנטינופוליטנית , 1948) ו"אלוהים והעם" (1968).

מבחינה תאולוגית, ואן סלמס השתייך ל"תאולוגיה האתית".

 הערות שוליים 

קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים
קטגוריה:דרום אפריקה