דולורס קנון

דולורס איילין קנון (באנגלית: Dolores Eilene Cannon; 15 באפריל 1931 – 18 באוקטובר 2014) הייתה סופרת אמריקאית, היפנותרפיסטית ומוציאה לאור. 

 ביוגרפיה 
דולורס איילין טיילור נולדה בסנט לואיס, מיזורי, ב-15 באפריל 1931. הוריה היו מרי אליזבת (לבית הרדין) וארתור טיילור. היא סיימה את לימודיה בשנת 1947 כשהייתה בת שש עשרה.

קנון נודעה כפעילה בתנועת העידן החדש ומקדמת שיח פסאודו מדעי הקשור לחייזרים ולמציאויות אלטרנטיביות, התמחתה בשחזור גלגולים ופיתחה טכניקה אותה כינתה "היפנוזת ריפוי קוונטי". היא התפרסמה בזכות מידע שפרסמה אשר לטענתה הגיע מקשר עם נוסטרדמוס באמצעות טיפולי ההיפנוזה. 

 קריירה 
 היפנוטרפיה 
בשנות ה-60, קנון החלה להשתמש בהיפנותרפיה כדי לשלוט במשקלה ולהפסיק לעשן. היא למדה היפנוזה מבעלה, שהיה מהפנט חובב. בזמן שבעלה הוצב בבסיס חיל הים בטקסס בשנת 1969, רופא ביקש מהזוג להשתמש בהיפנוזה כדי לעזור למטופלת שסבלה מהפרעת אכילה. תחת היפנוזה, המטופלת החלה לטעון שהייתה פלאפר בשיקגו בשנות ה-20 במהלך חיים קודמים. בחודשים שלאחר מכן, בני הזוג קנון המשיכו בהיפנוזה, והמטופלת טענה ופרטה על ארבעה גלגולי חיים קודמים נוספים. עם זאת, עבודתה נעצרה כאשר בעלה נפצע בתאונת דרכים מאוחר יותר באותה שנה.

בסוף שנות ה-70, קנון חזרה להיפנוזה והשתמשה בה לטיפול בלקוחות. לאחר מפגשי רגרסיה של גלגולי עבר עם אלפי לקוחות, היא יצרה טכניקות ותיאוריות משלה לגבי גלגול נשמות. היא יצרה את מה שכינתה טכניקת ריפוי קוונטי בהיפנוזה (QHHT), שמאפשרת לה לתקשר עם תת-המודע של הלקוח. היא טענה ש-QHHT שלה יכול לרפא כל מצב רפואי על ידי חיבור האדם המהופנט ל"מישור תודעה אחר".

בשנת 1985, קנון החלה להתעניין בעב"מים ובחקירת חוצנים. היא השתמשה בטכניקות ההיפנוזה שלה עם אנשים שטענו שנחטפו על ידי חייזרים. ממצאיה מהמפגשים הללו הובילו למספר ספרים על חוצנים. קנון הייתה גם ראש ועידת העב"מים של הר אוזרק בין השנים 2013 ל-2014.

 קריירה ספרותית 
קנון כתבה מאמרים כלליים לעיתונים ולמגזינים. היא עבדה ככותבת עבור ה"נורת'ווסט ארקנסו טיימס במשך עשר שנים. עם זאת, בשל אופייה השולי של עבודתה בהיפנוזה, קנון לא הצליחה למצוא מו"ל למחקרה בשנות ה-70 וה-80. לקח לה תשע שנים למצוא מו"ל לספרה הראשון. בשנת 1992 היא הקימה את הוצאת Ozark Mountain Publishing, שפרסמה את עבודותיה של קנון ואחרות שכתבו על נושאי העידן החדש.

ספרה הראשון שפורסם היה "שיחות עם נוסטרדמוס" בן שלושת הכרכים, שהכיל תרגום של כמעט 1,000 נבואות שלטענתה השיגה במהלך מפגשי רגרסיה מגלגולים קודמים ו"מגע נפשי ישיר" עם נוסטרדמוס. ספר זה זכה להתייחסות בניו יורק טיימס ובוושינגטון פוסט. אלכס הרד, מבקר בפוסט, תיאר את קנון כמילניאליסטית ש"רואה אירועים אקטואליים דרך משקפיים בצבע דם". קנון כתבה גם על מה שלטענתה היו אינטראקציות מגלגולים קודמים עם ישו.

קנון פרסמה בסך הכל שבעה עשר ספרים המכסים נושאים של העידן החדש, כגון עולמות מחוץ לכדור הארץ, תרבויות אבודות, יקומים מקבילים, מודעות רוחנית ותעלומות כמו משולש ברמודה, מפלצת לוך נס וסטונהנג'. חלק מספריה עסקו בעבודתה בסיוע לאנשים לשחזר את חייהם בעבר; היא טענה שהחזירה כמה לקוחות לחיים על כוכבי לכת אחרים מלבד כדור הארץ. היא גם כתבה על האופן שבו טכניקת הריפוי הקוונטי שלה באמצעות היפנוזה יכולה לרפא איידס, סרטן, סוכרת, פצעי בשר, בעיות לב, מחלות כליות, בעיות ראייה ומצבים רפואיים אחרים.

ספריה תורגמו ליותר מעשרים שפות והיו להצלחה בינלאומית, במיוחד ברוסיה ובמזרח אירופה.

 כמרצה ומורה 
קנון הייתה דוברת תכופה בכנסים של העידן החדש. היא דיברה בקונגרס המדעים העולמי בדנוור, קולורדו באוגוסט 1991. בנובמבר 1991, היא דיברה בתערוכה ההוליסטית הגדולה בעולם, תערוכת החיים של העידן החדש בלוס אנג'לס, קליפורניה. בדצמבר 1991, רשת הטלוויזיה היפנית TVW ראיינה את קנון לתוכנית דוקומנטרית מיוחדת; היא רואיינה בגלל ספריה על נוסטרדמוס.

בשנת 1992 היא התראיינה לתוכנית הטלוויזיה של CBS "דלתות אל הלא נודע". כמו כן, בשנת 1992 היא סיירה בישראל, אנגליה ואירופה, שם העבירה הרצאות בקשר ליציאת ספרה "ישו והאיסיים". היא דיברה בכנס העב"מים של אוזרק בשנת 1997.

היא גם הקימה את האקדמיה להיפנוזה לריפוי קוונטי, אשר לימדה סטודנטים מכל העולם באופן אישי, באמצעות ספרים והקלטות.

 חיים אישיים 
בשנת 1951 נישאה לג'וני קנון מקנזס סיטי, מיזורי, חבר בצי ארצות הברית. בין ילדיהם נמנו הבן טום והבנות גלוריה, ג'וליה וננסי. במשך 21 שנים, המשפחה עברה לעיתים קרובות עקב תפקידיו של בעלה בצי, לעיתים ליעדים בינלאומיים. הוא שירת במלחמת קוריאה ובמלחמת וייטנאם.

בעלה כמעט נהרג בתאונת דרכים בשנת 1969 והיה מרותק לכיסא גלגלים כקטוע גפיים חלקי. המשפחה עברה למחוז מדיסון, ארקנסו, וחיה מקצבת הצבא שלו. הוא נפטר ב-30 באפריל 1994.

קנון הייתה חברה ונשיאה של אגודה המסייעת לוותיקי מלחמות זרות מוצב מספר 2956 בספרינגדייל, ארקנסו.

קנון נפטרה במרכז הרפואי האזורי של וושינגטון בפייטוויל, ארקנסו, ב-18 באוקטובר 2014. גופתה נשרפה בבית ההלוויות ברשירס בהאנטסוויל, ארקנסו.

 הערות שוליים 

קישורים חיצוניים

קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:מהפנטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2014