פרויקט הפצצה האטומית הסובייטית

פרויקט הפצצה האטומית הסובייטית (ברוסית: Создание советской атомной бомбы CCCP) היה פרויקט של ברית המועצות לפיתוח נשק גרעיני, במהלך ולאחר מלחמת העולם השנייה.

מדען הגרעין היהודי-סובייטי גאורגי פליורוב, העלה חשש כי המערב מפתח נשק להשמדה המונית. מאז 1939, פליורוב ניסה לשכנע את שליט ברית המועצות יוסיף סטלין לעבוד על פרויקט גרעין ב-1942. ניסויים מקדימים של הכנת הפצצה נעשו במכון קורצ'טוב שבמוסקבה. בנוסף, ברית המועצות בנתה מכשירי ריגול גרעיני  על מנת לרגל אחר פרויקט מנהטן. הפרויקט כלל האצה של ייצור פלוטוניום במאיאק ובמחוז צ'ליאבינסק והאצה של מחקר במכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית.

לאחר שסטלין גילה על הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי, הוא האיץ את מחקרי הפרויקט, שכלל ריגול אחר תוכנית הגרעין של גרמניה הנאצית. קלאוס פוקס, פיזיקאי גרמני, העביר מודיעין טכנולוגי אודות הפצצה האטומית לידי ברית המועצות במסגרת הפרויקט.

מאיאק נבנה בשנים 1945–1948, בחיפזון רב ותחת חשאיות מוחלטת, לצורך קידום תוכנית הגרעין. בדצמבר 1946, ברית המועצות הקימה את הכור הגרעיני F1, הראשון באירופה שצלח בביצוע תגובת שרשרת גרעינית. ב-1947, הוקם מכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית, אשר משימתו הייתה פיתוח נשק גרעיני. לקראת קיץ 1949 הושלם ייצור הדגם הראשון של RDS-1, שם הקוד של הפצצה הגרעינית הסובייטית הראשונה, שהכילה 22 קילוטון TNT.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:תוכנית הגרעין של ברית המועצות