דפנה הירש

דפנה הירש (נולדה ב-8 במרץ 1970) היא פרופסור חבר, חוקרת תרבות במחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת באוניברסיטה הפתוחה.

 ביוגרפיה 
נולדה בתל אביב כבת יחידה לאמנית הרב-תחומית פרופ' ציונה שמשי ולבמאי וצלם הסרטים התיעודיים יכין הירש.

למדה בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון ובתיכון עירוני ה' (סיימה ב-1988).

במקביל לשירותה הצבאי כפקידה וצלמת בהוצאה לאור של משרד הביטחון, למדה שנתיים בקמרה אובסקורה: בית הספר לאמנות.

בשנים 1992–1994 נסעה לארצות הברית שם למדה שנה צילום באוניברסיטת ניו יורק ושנה נוספת קורסים במדעי הרוח ובמדעי החברה באוניברסיטת ניו סקול. בתקופת לימודיה עבדה באולפני ההקלטות "Sound One".

עם חזרתה לישראל, למדה לתואר ראשון, שני ושלישי באוניברסיטת תל אביב וסיימה את שלושת התארים בהצטיינות ובהצטיינות יתרה. במקביל ללימודיה עבדה במשרד להוצאה לאור שולחנית באוניברסיטה.

בשנים 1994–1997 למדה לתואר ראשון כללי במדעי הרוח. ב-2000 סיימה תואר שני בתוכנית למחקר התרבות. את עבודת המ.א., שעסקה בחינוך להיגיינה ביישוב היהודי בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, כתבה בהנחיית פרופ' גדי אלגזי. ב-2006 סיימה תואר שלישי בבית הספר להיסטוריה. עבודת הדוקטורט, הייתה פיתוח והרחבה של הנושא בו עסקה בעבודת המ.א. והיא כתבה אותה בהנחיית פרופ' בילי מלמן ופרופ' דבורה ברנשטיין.

ב-2007 הייתה פוסט-דוקטורנטית במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.

ב-2006 החלה ללמד כמורה מן החוץ ביחידה למחקר התרבות באוניברסיטת תל אביב (עד 2017).

ב-2008 התקבלה לסגל הבכיר באוניברסיטה הפתוחה כמרצה אורחת. ב-2009 התמנתה למרצה, ב-2015 למרצה בכירה, וב-2025 לפרופ' חבר. בשנים 2017–2020 כיהנה כראש המחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת.

כמו כן נסעה במהלך השנים כמרצה אורחת למחלקה לתזונה, לימודי אוכל ובריאות הציבור באוניברסיטת ניו יורק ולאוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה בפולנצו, איטליה.

בראשית שנות האלפיים הייתה ממייסדות קבוצת הקריאה בלימודים הומו-לסביים ותאוריה קווירית והכנס השנתי "סקס אחר" באוניברסיטת תל אביב (יחד עם עמל זיו, אייל גרוס ומיכאל גלוזמן), ובשנת 2020 הייתה ממייסדות קבוצת המחקר "אוכל: חברה, פוליטיקה ותרבות" (עם אייל גרוס, עזרי עמרם ואחרים).

 חיים אישיים 
חיה בזוגיות עם הסוציולוגית ד"ר סמדר שרון. לשתיים בן אחד.

מתגוררת בתל אביב.

 מחקריה 
מחקריה של הירש משלבים פרספקטיבות וגישות מתחומי ההיסטוריה, הסוציולוגיה, האנתרופולוגיה ולימודי התרבות. מחקריה עוסקים בתופעות מתחום תרבות חיי היומיום בפלשתינה המנדטורית ובישראל, בדגש על סוגיות הנוגעות לגוף, למגדר, לאתניות ולאוכל. היא מתעניינת במיוחד בממשק שבין תהליכים פוליטיים, חברתיים וכלכליים "רחבים" לפרקטיקות יומיומיות.

ספרה הראשון "באנו הנה להביא את המערב: הנחלת היגיינה ובניית תרבות בחברה היהודית בתקופת המנדט" (2014) בחן את הנחלת ההיגיינה כחלק מהניסיון הציוני לעצב "אדם חדש", מודרני ומערבי. הספר עומד על המתח המובנה בפרויקט לאומי של התמערבות, שהתרחש בהקשר קולוניאלי, ועל תרומתו ליצירת היררכיות אתניות בחברה היהודית. הוא גם עומד על ההיבטים המגדריים של של פרויקט זה, ובפרט על המקום המרכזי של נשים, הן כיזמיות ומתווכות תרבות, והן כמושאים לחינוך.

בשנים 2011–2012 עמדה בראש קבוצת מחקר בנושא המפגש בין אנתרופולוגיה להיסטוריה במחקר המרחב הישראלי-פלסטיני במכון ון ליר בירושלים. בקבוצה לקחו חלק חוקרות וחוקרים ישראלים ופלסטינים בראשית דרכם האקדמית, אשר ביקשו לפתח פרספקטיבה ביקורתית על ההיסטוריה המקומית, המושתתת על המפגש בין שתי הדיסציפלינות. על בסיס עבודת חברי הקבוצה ערכה הירש את הקובץ "מפגשים: היסטוריה ואנתרופולוגיה של המרחב הישראלי-פלסטיני". הקובץ התפרסם בגרסה אנגלית שונה, תחת הכותרת: Entangled Histories in Palestine/Israel: Anthropological and Historical Perspectives (2024).

הספר השני שכתבה מתמקד בקריירה של החומוס בישראל וכיצד הפך ממאכל ערבי או "מזרחי" לסמל לאומי ול"שיגעון קולינרי". במקום לראות בניכוס קולינרי שיקוף פשוט של תהליך קולוניאלי, הירש בוחנת את ההיסטוריה הקולינרית והתרבותית של החומוס כתוצר של יחסי גומלין בין גורמים ותהליכים כלכליים, חברתיים ופוליטיים המתרחשים במרחב קולוניאלי מרובד. בניגוד לתזת המחיקה התרבותית של מקורו הערבי או הפלסטיני של החומוס, הירש מראה כיצד זהותו הערבית של החומוס מתפקדת כמשאב סמיוטי, שלעיתים מודחק ולעיתים מנוצל כדי להעניק אותנטיות לחומוס וכך גם לצרכניו היהודים.

תחום מחקר נוסף שבו עסקה הירש הוא דגמים ותיאוריות של גבריות. היא בחנה את המתח שבין סטטוס גברי – מיקומו של הפרט בתוך היררכיית הגבריוּת – לבין עמדה חברתית, ובייחוד ההצטלבות של אתניות ומעמד. על בסיס מתח זה היא הציעה ביקורת על תאוריית "הגבריות ההגמונית" של ריווין קונל, והזיהוי שהיא יוצרת בין היררכיות חברתיות להיררכיות של גבריוּת. בשנת 2018 זכתה הירש בפרס המאמר המצטיין של האגודה הסוציולוגית הישראלית על מאמרה: "מי גבר? תיאוריות של גבריוּת במבט ביקורתי", שפורסם בכתב העת הישראלי "תיאוריה וביקורת".

 אקטיביזם פוליטי וחברתי 
בנוסף לעבודתה האקדמית הירש פעילה ותומכת במסגרות שונות שפועלות נגד הכיבוש הישראלי ולקידום שוויון וצדק חברתי בישראל. היא נמנתה על הקבוצה המייסדת של "תעאיוש – שותפות יהודית-ערבית" בשנת 2000. לקחה חלק בפעילויות במסגרת האגודה לזכויות הפרט (היום "האגודה למען הלהט"ב בישראל"), תראבוט, הגוש נגד הכיבוש, ועוד. חברה באקדמיה לשוויון ובקולקטיב מזרחי-אזרחי.

 פרסומיה 
 ספרים שכתבה או ערכה 
 דפנה הירש, באנו הנה להביא את המערב: הנחלת היגיינה ובניית תרבות בחברה היהודית בתקופת המנדט, שדה בוקר, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2014
 דפנה הירש (עורכת), מפגשים: היסטוריה ואנתרופולוגיה של המרחב הישראלי-פלסטיני, ירושלים, מכון ון ליר, 2019.
 Dafna Hirsch (ed.), Entangled Histories in Palestine/Israel: Historical and Anthropological Perspective, London: Routledge, 2024
 Dafna Hirsch, The Isaeli Career of Hummus: Colonial Appropriation, Authenticity and Distinction, Bloomington: Indiana UP, 2026

 מבחר ממאמריה 
הירש פרסמה כ-40 מאמרים ופרקים בספרים ערוכים. להלן מבחר מהם:

 בעברית 
 דפנה הירש, "הומוטופיה: גן העצמאות בתל אביב", בתוך: רחל קלוש וטלי חתוקה (עורכות), תרבות אדריכלית: מקום, ייצוג, גוף, תל אביב: רסלינג, 2005, עמ' 287–310.

דפנה הירש, מי גבר? תיאוריות של גבריות במבט ביקורתי, תיאוריה וביקורת, גיליון 48, 2017, עמ' 9–32. מאמר זה זכה בפרס המאמר המצטיין מטעם האגודה הסוציולוגית הישראלית לשנת 2018.
דפנה הירש, "אוכל, קדימה אוכל", תיאוריה וביקורת, גיליון 50, 2019, עמ' 89–107

 באנגלית 
 , pp. 227–255
 . pp. 592–609
 , pp. 617–630
, pp. 313–332

 תרגום 
 ג'ודית באטלר, "גופים נחשבים" (פרק מספר), בתוך המקראה: דלית באום ואחרות (עורכות), ללמוד פמיניזם: מקראה – מאמרים ומסמכי יסוד בחשיבה פמיניסטית, הוצאת הקיבוץ המאוחד והאגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים וחקר המגדר, 2006, עמ' 443–476

 קורסים שפיתחה במסגרת האוניברסיטה הפתוחה 
הירש פיתחה ועדכנה קורסים רבים במסגרת האוניברסיטה הפתוחה, רובם בתוכנית התואר השני בלימודי תרבות ובסוציולוגיה. בין הבולטים שבהם:
 גוף ותרבות: מסורות, שאלות, בעיות
 מגדר: תרבות וזהות (עם ד"ר יעל מונק, ד"ר שמרית פלד וד"ר דנה קפלן)
 תרבות פופולרית (עם פרופ' מוטי רגב)
 סוגיות במעברים ובמגעים בין תרבויות (עם ד"ר מאיה מיכאלי)
 אוכל, חברה ותרבות
 תיאוריות סוציולוגיות קלאסיות (עם ד"ר דנה קפלן)
 סטייה חברתית (עם ארנה זיידנפלד)
 ביקורת התזונה הטהורה: מדע התזונה, פוליטיקה וחברה (עם ד"ר אראלה טהרלב בן שחר)

 קישורים חיצוניים 









 הערות שוליים 

קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל האוניברסיטה הפתוחה: סוציולוגיה, מדע המדינה ותקשורת
קטגוריה:סוציולוגים ישראלים
קטגוריה:סוציולוגיות ישראליות
קטגוריה:אנתרופולוגים ישראלים
קטגוריה:אנתרופולוגיות ישראליות
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970