ג'ון היינץ

הנרי ג'ון היינץ השלישי (באנגלית: Henry John Heinz III; 23 באוקטובר 1938 – 4 באפריל 1991) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם פנסילבניה מ־1977 ועד מותו בתאונה אווירית בשנת 1991. כיורש הון משפחת היינץ, פנה לפוליטיקה בתחילת שנות ה־70, ונודע כסנאטור מתון־ליברלי שהגן על האוכלוסייה המבוגרת בארצות הברית ועל תעשיית הפלדה המתדרדרת במדינתו.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו והשכלה 
היינץ נולד ב-23 באוקטובר 1938 בפיטסבורג שבפנסילבניה, והיה בנם היחיד של ג'ואן (דיהל) וג'ק היינץ השני, יורש חברת המזון "היינץ". לאחר גירושי הוריו עבר עם אמו לקליפורניה, אך בילה את חופשות הקיץ אצל אביו בפיטסבורג. הוא התחנך באקדמיה היוקרתית פיליפס אקסטר, ובהמשך למד היסטוריה וספרות באוניברסיטת ייל (1960). בשנת 1963 השלים תואר שני במנהל עסקים בבית הספר לעסקים של הרווארד, שם פגש את רעייתו לעתיד, תרזה סימואש פריירה.

 ראשית הקריירה ושירות צבאי 
עם סיום לימודיו ב־1963 הצטרף לחיל האוויר האמריקאי ושירת שנה אחת באופן פעיל, ולאחר מכן נותר במילואים של חיל האוויר עד 1969. לאחר מכן עבד בחברת המשפחה "היינץ" במחלקות הכספים והשיווק, ולימד עסקים בבית הספר לתעשייה של אוניברסיטת קרנגי מלון. במקביל שימש כעוזר במסע הבחירות של הסנאטור הרפובליקני יו סקוט.

 בית הנבחרים 
בשנת 1971 נכנס לפוליטיקה כאשר נבחר לחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, וייצג את מחוז הקונגרס ה־18 של פנסילבניה, לאחר מותו של רוברט קורבט. הוא נבחר מחדש ב־1972 וב־1974, ונודע כמתון בדומה לסנאטורים סקוט ושוויקר.

 הסנאט 
ב־1976 הכריז היינץ כי יתמודד על מושב הסנאט שהתפנה עם פרישתו של יו סקוט. בבחירות המקדימות ניצח בקושי את ארלן ספקטר, ובבחירות הכלליות גבר על ויליאם גרין השלישי. הוא נבחר מחדש לסנאט ב־1982 וב־1988 בפערים גדולים.

בסנאט כיהן כחבר בוועדות הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים, הכספים, רפורמות הביטוח הלאומי והבריאות, והיה יושב־ראש ועדות משנה בתחומי מימון בין-לאומי, הזדקנות האוכלוסייה, הכשרה מקצועית וחינוך. היינץ נחשב לסנאטור מתון־ליברלי, תמך בהפיכת יום מרטין לותר קינג לחג פדרלי, בחוקי זכויות אזרח מתקדמים, ואף תרם לעיצוב חקיקה משמעותית בתחום הפנסיה, הביטוח הסיעודי ותמיכה בתעשיית הפלדה. הוא נבחר פעמיים לעמוד בראש הוועדה הלאומית לסנאטורים רפובליקנים.

עיתון הניו יורק טיימס תיאר אותו כ"סנאטור הנחוש בהגנה על האוכלוסייה הקשישה ועל תעשיית הפלדה", וציין את תרומתו להצלת מערכת הביטוח הלאומי ולחקיקת חוקי סחר שהגנו על מוצרים אמריקאיים מפני ייבוא זר.

 מותו 
ב־4 באפריל 1991 נהרג היינץ בתאונה אווירית מחרידה, כאשר מטוסו התנגש במסוק שבדק תקלה טכנית במטוס, מעל בית ספר יסודי בלואר מריון שבפנסילבניה. כל נוסעי שני כלי הטיס ושני ילדים בבית הספר נהרגו. הלווייתו נערכה בפיטסבורג ובוושינגטון, ונכחו בה נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש האב וסגנו דן קווייל.

 הנצחתו 
לזכרו נקראו מוסדות רבים, ביניהם מכללת היינץ באוניברסיטת קרנגי מלון, מרכז היינץ למדעים, כלכלה וסביבה בוושינגטון, ומוזיאון ההיסטוריה של היינץ בפיטסבורג. בנוסף, הוקם פרס היוקרה "פרסי היינץ" המוענקים לחדשנות בתחומי חברה, תרבות ומדע. שמורת הטבע הלאומית ע"ש היינץ בטיניקום הוקמה גם היא לזכרו.

רעייתו תרזה נישאה בשנת 1995 לסנאטור ג'ון קרי, לימים מועמד לנשיאות ומזכיר המדינה של ארצות הברית.

 קישורים חיצוניים 




קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1991